ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" червня 2025 р.                             Справа№ 910/12284/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сотнікова  С.В.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Отрюха Б.В. 
  
за участю секретаря судового засідання Макухи А.О.,
представників позивача адвоката Габрєва В.В., адвоката Варес М.О.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спейсикс"
про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат (вх. № 09.1-11/2292/25  від 26.05.2025)
до постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2025
за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравітіфол"
на рішення Господарського суду міста Києва
від 05.02.2025 (повне рішення складено 12.02.2025, суддя Босий В.П.)
та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва
від 26.02.2025 (повне рішення складено 28.02.2025, суддя Босий В.П.)
у справі №910/12284/24 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравітіфол" 
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Джміль",
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Спейсикс",
3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Промікс юа" 
про визнання недійсними договорів та витребування майнових прав,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Гравітіфол" (далі - позивач) звернулась в господарський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Джміль" (відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Спейсикс" (відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Промікс юа" (відповідач-3) про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав на торговельну марку та витребування майнових прав на торговельну марку, визнання недійсним свідоцтва України на торговельну марку № 265266А. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 у справі № 910/12284/24 відмовлено у задоволенні позову повністю.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимог повністю (згідно прохальної частини позовної заяви).
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі №910/19537/23 апеляційну скаргу Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравітіфол" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2025 у справі №    910/12284/24 залишено без змін.
26.05.2025 відповідач-2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у зв`язку із апеляційним розглядом даної справи та просить стягнути з позивача на користь відповідача-2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 200000 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 призначено розгляд справи в судовому засіданні на 10.06.2025.
28.05.2025 позивач подав заперечення на клопотання відповідача-2, в яких зазначив, що дана справа не була складною, згідно акту надання послуг №1 від 23.05.2025 до додатку №5 від 04.03.2025 до договору про надання правової допомоги б/н від 07.05.2024 представник відповідача надав 3 послуги, а саме був складений відзив на апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу щодо додаткового рішення та відвідування 2 судових засідань. Щодо часу адвоката витраченим на виконання відповідних робіт, як зазначено в звіті про обсяг наданих послуг від 23.05.2025 до додатку №5 від 04.03.2025 до договору про надання правової допомоги б/н від 07.05.2024, представником відповідача на всю справу, включаючи складання процесуальних документів та відвідування судових засідань, було витрачено всього 30 годин часу, з перебільшенням та запасом часу. Тобто за період розгляду справи з березня 2025 року по травень 2025 року, половину робочого тижня який встановлений в Україні 40 робочих годин на тиждень. В даній справі обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт обмежився складанням звичайних процесуальних документів, відзив на апеляційні скарги. Ціна позову в даній справі складала 5 000 (п`ять тисяч) гривень, що в свою чергу в 40 разів менше бажаної правової допомоги. Публічного інтересу в даній справі не було. Публічний інтерес доцільно сприймати як сукупність взаємообумовлених інтересів суспільства і держави.
На підтвердження надання правових послуг, відповідач-2 подав договір про надання правової допомоги б/н від 07.05.2024, додаток №5 від 04.03.2025 до вказаного договору згідно з яким визначений гонорар в сумі 200000 грн, акт надання послуг №1 від 23.05.2025, звіт про обсяг наданих послуг б/н від 23.05.2025 та рахунок №1 від 23.05.2025 на суму 200000 грн.
Розглянувши клопотання та матеріали справи, колегія судів дійшла висновку про його часткове задоволення та необхідність прийняти додаткову постанову з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно із частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається:
1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;
2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У частині 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Сукупний аналіз пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України дає можливість дійти висновку, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 ГПК України).
Згідно з частиною 5 статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони. 
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справи; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Як було встановлено вище, постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі №910/19537/23 апеляційну скаргу Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравітіфол" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2025 у справі №    910/12284/24 залишено без змін.
У зв`язку з відхиленням апеляційної скарги судові витрати, які понесені учасниками апеляційного розгляду, підлягають покладенню на заявника апеляційної скарги за правилами ч. 4 ст. 129 ГПК України.
Судові витрати складаються із витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 200000 грн, які визначені відповідачем-2 як гонорар адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги. 
Згідно звіту про обсяг наданих послуг від 23.05.2025, адвокатське об`єднання надало клієнту професійну правничу допомогу, на яку витратило 30 годин робочого часу, а саме підготовка відзиву на апеляційну скаргу, підготовка відзиву на апеляційну скаргу (на додаткове рішення), участь адвоката в двох судових засіданнях.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 
Як зазначає Верховний Суд у численних судових рішеннях,  втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Колегія суддів також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5- 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись зазначеними приписами статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №  922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Дослідивши подані до клопотання докази, колегія суддів дійшла висновку про завищення відповідачем як вартості наданих послуг так і витраченого часу на надання правничої допомоги. Суд враховує, що адвокат відповідача підготував та подав суду дві заяви по суті справи - відзиви на апеляційні скарги та взяв участь в двох судових засіданнях, відтак мав витратити 6 годин робочого часу в сукупності, позаяк доводи відзиву фактично збігаються із доводами відзиву на позовну заяву. Вартість години роботи адвоката в середньому складає 1700 грн.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених стороною на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, про які йшлося у цій додатковій постанові вище, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про покладення на заявника апеляційної скарги судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем-2 у суді апеляційної інстанції, у розмірі 10200 грн, з огляду на право суду зменшити розмір витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Керуючись ст. ст. 129, 244, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.  Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спейсикс" про розподіл судових витрат задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравітіфол"  (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 93г; ідентифікаційний код 41497250) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спейсикс" (04112, м. Київ, вул. Сікорського Ігоря авіаконструктора, буд. 8, оф. 5; ідентифікаційний код 43635954) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 
3. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.
4. В решті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спейсикс" відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            С.В. Сотніков 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                Б.В. Отрюх