КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Справа № 369/10716/24                                                                          Головуючий в суді І інстанції Перекупка Г.А.
Провадження № 33/824/3548/2025                                                        Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 червня 2025 року                                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 682255 від 03 червня 2024 року вбачається, що 03 червня 2024 року о 11 год. 50 хв. в с. П. Борщагівка, вул. В. Кільцева, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF XF 105.460» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя та стійкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на відео, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.. 
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, 03 червня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Крім того, одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року, посилаючись на те, що 10 квітня 2025 року йому в застосунок «Дія» надійшло повідомлення про блокування рахунків у зв`язку з несплатою штрафу та судового збору, а тому ОСОБА_1 тільки 10 квітня 2025 року стало відомо про те, що його захиснику - адвокату Різнику І.А. відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження, а вже 11 квітня 2025 року останній особисто подав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу, однак через сайт Київського апеляційного суду дізнався про те, що у поновленні строку відмовлено, а тому вважає, що строк на подання апеляційної скарги було пропущено з поважних причин.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було прийнято судом 25 листопада 2024 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови є 04 грудня 2024 року. 
В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.
Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
ОСОБА_1 будучи самостійним суб`єктом оскарження, не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.
Доводи клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 тільки 10 квітня 2025 року стало відомо про те, що його захиснику - адвокату Різнику І.А. відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його адвокат Різник І.А. були присутні у суді першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. 29 листопада 2024 року адвокат Різник І.А., який, відповідно до договору про надання правової допомоги від 18 липня 2024 року та ордеру на надання правничої допомоги (а.с. 21-22), діє в інтересах ОСОБА_1 , отримав копію постанови суду першої інстанції, про що свідчить розписка останнього (а.с. 19). 
31 грудня 2024 року адвокат Різник І.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на подання скарги, посилаючись на відключення світла, яке вивело з ладу офісну техніку та загострення хвороби, однак вказану апеляційну скаргу 14 січня 2025 року було повернуто Київським апеляційним судом у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання про поновлення строку, оскільки остання не містила будь-яких обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови суду першої інстанції. 05 лютого 2025 року адвокат Різник І.А. повторно подав апеляційну скаргу із заявленим клопотанням про поновлення строку, у задоволенні якого постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року було відмовлено, а скаргу повернуто особі, яка її подала, оскільки заявляючи повторне клопотання про поновлення строку, захисник не навів жодних переконливих доводів, які б вказували на поважність пропуску строку.
11 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав втретє апеляційну скаргу на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року, одночасно заявивши клопотання про поновлення строку, оскільки тільки 10 квітня 2025 року, в день, коли йому надійшло повідомлення в застосунку «Дія» про те, що йому заблоковано рахунки, йому стало відомо, що захиснику - адвокату Різнику І.А. було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження. Постановою Київського апеляційного суду від 01 травня 2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції та повернуто апеляційну скаргу скаржнику, адже останнім не було наведено жодних переконливих доводів, які б вказували на поважність пропуску строку.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Київський апеляційний суд враховує ту обставину, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні 25 листопада 2024 року разом зі своїм захисником - адвокатом Різником І.А., та знав про результат розгляду справи, однак у визначений законом десятиденний строк, апеляційну скаргу не подав. Також суд апеляційної інстанції враховує, що адвокатом ОСОБА_1 - Різником І.А., після отримання постанови суду першої інстанції було неодноразово подано апеляційні скарги з порушенням строків.
При цьому слід зауважити, що розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу з дня її отримання чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, суду не надано.
Отже, поважних причин пропуску строку на оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП повернути апелянту.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Відмовити  ОСОБА_1 , у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року - повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «24» червня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду                                                        Л.П. Сушко