Справа № 369/6451/25                                                          суддя в І-й інстанції Лисенко В.В.
Провадження № 33/824/3831/2025                                      суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст.130  КУпАП

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
                     
П О С Т А Н О В А
Іменем України
21 липня 2025 року                                                                                         м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Семенюти Руслана Анатолійовича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30 березня 2025 року серії ЕПР1 № 285634, 30 березня 2025 року о 08 години 45 хвилин на автодорозі М05 Київ-Одеса 22 км., водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі  водій відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000.00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник  ОСОБА_1 адвокат Семенюта Р.А.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Семенюта Р.А. вказує, що поліцейські не проінформували водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу. Після перевірки документів працівник поліції без оголошення причин та підстав провів поверхневий огляд багажника автомобіля. Надалі водія повідомили, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння. ОСОБА_2 вказував, що зіниці очей не були звужені, щодо тремтіння рук, то він пояснив, що нервує, окрім того має інвалідність третьої групи, захворювання опорно-рухової системи; інші ознаки наркотичного сп`яніння, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість, також були відсутні. ОСОБА_3 запропонували поїхати на освідування до медичного закладу в м. Тараща, на що він відмовився, так як вважав, що ознаки наркотичного сп`яніння відсутні та в цьому немає потреби. Також він вважав, що в поліцейських відсутні законні підстави для направлення його на освідування до лікарні. До того ж, його направлено на проходження огляду на стан сп`яніння до «Таращанської міської лікарні», що не є найближчим медичним закладом, адже відстань від місця події становить більше 100 км. (орієнтовно відстань до даної медичної установи - 106 км). Крім того, поліцейські відібрали від нього зобов`язання про те, що він не буде керувати своїм транспортним засобом, але йому дозволили сісти за кермо в їх присутності та він поїхав додому, що додатково вказує на відсутність в нього ознак наркотичного сп`яніння. Також в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно вказано час 08:45:00, так як 08:35:00 поліція вже перевіряла документи у водія ОСОБА_2 . Окремо зазначав, що з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, як один з поліцейських двічі вимикає свою камеру та відходить в бік для розмови з ОСОБА_4 . На наступний день після вище вказаної події ОСОБА_2 звернувся до медичної лабораторії «ДІЛА», де в нього відібрали біологічні зразки (сечі) та провели лабораторні дослідження, за результатами яких, будь які наркотичні засоби у організмі водія відсутні.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан наркотичного  сп`яніння. 
Відповідно до п. 12  розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що у працівника поліції виникає право візуально перевірити наявність ознак наркотичного сп`яніння у водія. Разом з тим, у разі наявності підстав вважати, що такі ознаки наявні, поліцейський пропонує водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння  в закладі охорони здоров`я, а водій зобов`язаний пройти такий огляд, для підтвердження чи спростування зазначених обставин. 
Судом встановлено, що 30 березня 2025 року о 08 години 45 хвилин на автодорозі М05 Київ-Одеса 22 км., водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі  водій відмовився у встановленому законом порядку, що зафіксовано із застосуванням   відеозапису.  
Як було зазначено вище, відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»  у працівника поліції виникає право візуально перевірити наявність ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння у водія. Не згода останнього з наявністю у нього ознак сп`яніння не надає водієві права відмовлятися від запропонованого поліцейським огляду на стан сп`яніння.
В даному випадку пройти такий огляд водій зобов`язаний в силу вимог п. 2.5 правил, незалежно від того вважає він наявними чи відсутніми підстави до такого огляду.
 Відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості  ОСОБА_1 у його вчиненні.
На вказаному відеозаписі зафіксовано, що  ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікарня-нарколога, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Самостійне проходження медичного дослідження на наступний день після складання протоколу про адміністративне правопорушення ніяким чином не впливає на кваліфікацію вчиненого та на наявність у діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.
 Посилання у апеляційній скарзі на безпідставність зупинки транспортного засобу працівниками поліції, проведення поверхневого огляду автомобіля, зазначення у протоколі неточного часу вчинення правопорушення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Наведені посилання не знаходяться у причинному зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння і не впливають на доведеність вини  ОСОБА_1 , оскільки, як вказувалось вище, останній зобов`язаний був виконати вимогу працівника поліції про проходження медичного огляду незалежно від його згоди чи незгоди із діями працівників поліції.
Посилання у апеляційній скарзі на порушення порядку направлення особи на огляд, оскільки ОСОБА_1 направлено до Таращанської міської лікарні, що не є найближчим медичним закладом, не можуть бути підставою для визнання його невинним у вчиненні правопорушення, адже в даному випадку має значення мотиви відмови, особи, що притягується до адміністративної відповідальності від огляду на стан сп`яніння та направленість її умислу.
 З наявного в матеріалах справи  відеозапису не вбачається, що ОСОБА_5   відмовся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння саме у зв`язку з тим, що поліцейський направляє його до не найближчого закладу охорони здоров`я.
Відмова ОСОБА_5 від проходження огляду була викликана не бажанням останнього проходити огляд, оскільки він вважав, що потреби у цьому немає. 
Отже, направлення поліцейським ОСОБА_1 до Таращанської міської лікарні для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння ніяким чином не впливає на наявність в його діях  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як  зазначив захисник ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, останній відмовився від проходження огляду так як вважав, що ознаки наркотичного сп`яніння відсутні та в цьому немає потреби, тобто не з підстав незгоди з медичним закладом, де мав би проводитись огляд. 
Твердження   ОСОБА_1 , що працівники поліції дозволили йому сісти за кермо в їх присутності, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.  
За таких обставин, вина  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною, останній не спростував обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду.
Апеляційна скарга не містить інших доводів, які б вказували на незаконність притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Враховуючи зазначене, місцевим судом було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованих мотивів прийнятого рішення.  
На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Семенюти Руслана Анатолійовича залишити без задоволення.  
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                     В.О. Фінагеєв