ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 липня 2025 року           справа №200/257/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 200/257/25 (головуючий І інстанції  Черникова А.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                              У С Т А Н О В И В:       

ОСОБА_1 (далі-позивач), через свого представника - адвоката Біцулову Анну Анатоліївну, звернувся до  суду із позовом заявою до Головного управління   Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі-відповідач), в якому  просив: визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №050650003730 від 8 листопада 2024 року про відмову у переведенні виплати пенсії позивачу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснювати ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії на банківський рахунок № НОМЕР_1 який відкрито у 50046/9999 – ПАТ КБ “Приватбанк”, із виплатою недоотриманої з 1 липня 2022 року пенсії.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 1 липня 2022 року йому призупинено виплату пенсії з причиною “ 9 -до з`ясування” по причині “закриття поточного рахунку за заявою власника”. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №050650003730 від 8 листопада 2024 року йому було відмовлено у виплаті пенсії за його заявою, у зв`язку з відсутністю особистого звернення пенсіонера до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про поновлення пенсії відповідно до вимог абз. 1 п. 1.1 Порядку № 22-1 з наданням оновлених реквізитів поточного рахунку підстави для переведення виплати пенсії. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, що порушують його право на отримання пенсії. У зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 200/257/25 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №050650003730 від 8 листопада 2024 року про відмову у переведенні виплати пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснювати ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії на банківський рахунок № НОМЕР_1 який відкрито у 50046/9999 – ПАТ КБ “Приватбанк”, із виплатою недоотриманої пенсії з 1 липня 2022 року.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.      
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.   
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.     
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є отримувачем пенсії за віком.  
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі.
Як встановлено судом, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (м.Волноваха) та є одержувачем пенсії за  віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року№ 1058-IV (рішення 050650003730 від 30 червня 2020 року робота за Списком №2. Розмір пенсії з надбавками складав 3 156,75 грн).
Відповідно рішення  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м.Волноваха) 050650003730 позивачу був здійснений перерахунок пенсії з 1 березня 2022 року у зв`язку з проведенням індексації заробітку (масовий). Розмір пенсії з надбавками складає 3  391,75 грн. 
29 жовтня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  із заявою про виплату пенсії.  Для зміни виплатних реквізитів позивачем надані наступні скановані оригінали документів:  паспорт громадянина України; пенсійне посвідчення; картка платника податків;  заява про виплату пенсії або грошової допомоги на АТ КБ “ПриватБанк”.
За результатом розгляду заяви, відповідачем прийнято рішення про відмову у переведенні виплати пенсії (рішення від 8 листопада  2024 року  П/С № 050650003730).
В рішенні зазначено, що виплату пенсії ОСОБА_1 з  1 липня 2022 року призупинено причиною “ 9 -до з`ясування” по причині “закриття поточного рахунку за заявою власника”.
У зв`язку з відсутністю особистого звернення пенсіонера до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про поновлення пенсії відповідно до вимог абз. 1 пункту 1.1 Порядку №  22-1 з наданням оновлених реквізитів поточного рахунку підстави для переведення виплати пенсії ОСОБА_1 відсутні.
25 листопада 2024 року звернувся до відповідача із заявою в які просив починаючи з 25 листопада 2024 року перераховувати пенсію на поточний рахунок, який відкрито у НОМЕР_2 ПАТ КБ “ПриватБанк”, поточний рахунок № НОМЕР_1 . 
Листом від 4 грудня 2024 року (вих.№ 32911-30836/Г-02/8-0500/24), Головне управління Пенсійного фону України в Донецькій області повідомило позивача, що йому було призупинено виплату пенсії з 1 липня 2022  року до з`ясування згідно із інформацією АТ КБ “Приватбанк” - у зв`язку із закриттям поточного рахунку за заявою власника.
За результатами розгляду заяви №25421, Головним управлінням 8 листопада 2024 року прийнято рішення про відмову №050650003730 в переведенні виплати пенсії на оновлені реквізити поточного рахунку у зв`язку з відсутністю особистого звернення до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про поновлення пенсії відповідно до вимог абз.1 п.1.1 Порядку №22-1, копія позивачу додається.
В листі відповідач зазначив, що для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно особисто звернутись до будь-якого органу Пенсійного фонду України та надати заяву про поновлення виплати пенсії встановленої форми, паспорт, ідентифікаційний код та оновлені банківські реквізити.
З представленої відповідачем виписки ІКІС ПФУ: Підсистема: “Призначення та виплати пенсії”, в графі “дата останнього нарахування пенсії” зазначена дата: 1 червня 2022 року. 
Позивач не погоджуючись із рішенням відповідача, яким було припинено виплату пенсії з 1 липня 2022 року, звернувся  із даним   позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України від 9 липня 2003 року  №1058-VI   “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058- VI).
За змістом ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 ст. 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Припинення та поновлення виплати пенсії передбачене ст.49 Закону № 1058-IV.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ч. 2 ст.  49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч.3 ст.  35 та ст. 46 цього Закону.
Ст. 46 Закону № 1058-IV регламентує виплату пенсії за минулий час.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
За правилами ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі Порядок № 22-1).
Відповідно до абз. 1 п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про поновлення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).
Згідно з абз. 1 п. 1.2 розділу І Порядку № 22-1 заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.
Відповідно до абз. 7 п. 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за поновленням виплати пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через веб портал або засобами Порталу Дія дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Згідно з абз. 1 п. 2.8 розділу ІІ Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Відповідно до абз. 1 п. 2.9 розділу ІІ Порядку № 22-1 під час подання заяв, передбачених п. 1.1 розділу І, цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України.
Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі Порядок № 1596).
За правилами абз. 1 п. 4 Порядку № 1596 виплата пенсій відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України через вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі установи уповноважених банків).
Згідно з п. 5 Порядку № 1596 уповноважені банки проводять операції з відкриття поточних рахунків, зарахування сум пенсій на поточні рахунки і їх виплати відповідно до зобов`язань, визначених додатком до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1231, та укладених договорів, передбачених п. 3 цього Порядку.
Абз. 1 п. 6 Порядку № 1596 визначено, що одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Відповідно до п. 8 Порядку № 1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Згідно з абз. 1 п. 9 Порядку № 1596 між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
Пунктом 10 Порядку № 1596 визначено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку.
Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.
Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.
Судом встановлено, що позивач звернувся 29 жовтня 2024 року із заявою №  25421 “Про виплату пенсії” для проведення виплати пенсії через вебпортал ПФУ.
Таким чином, позивач реалізував своє право на обрання способу виплати пенсії (ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV), а також право самостійно обирати уповноважений банк для відкриття поточного рахунка (абз. 1 п. 6 Порядку № 1596).
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги подана через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, тобто у спосіб, що передбачений абз. 1 п. 1.2 Порядку № 22-1 та п. 10 Порядку № 1596.
Суд зазначає що, припиняючи виплату пенсії позивачу, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області діяло не у спосіб, що визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV 58.
Такий висновок суду ґрунтується на тому, що відповідно до ч. 1ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. Винятків з цього правила ст. 49 Закону № 1058-IV не містить; можливості припинення виплати пенсії “причиною “ 9 - до з`ясування”” не передбачає.
Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про припинення виплати пенсії №050650003730 від 8 листопада 2024 року про відмову у переведенні виплати пенсії позивачу є неправомірним і підлягає скасуванню. 
Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі “Суханов та Ільченко проти України”, №№ 68385/10, 71378/10, §§ 52, 30-31, 53, рішення від 26 червня 2014 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.
Щодо соціальних виплат ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам.
Таким чином, припинення виплати пенсії не у спосіб, визначений законом, становить порушення права позивача на мирне володіння своїм майном, яке є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 200/257/25 - залишити без задоволення.                                                   
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 200/257/25 - залишити без змін.                                                              
Повне судове рішення складено 24 липня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Сіваченко