ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/5530/23(916/1958/25)	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.
секретар судового засідання Чеголя Є.О.

За участю представників учасників справи:
від ТОВ "РЕЕЛТІ ЦЕНТР" - адвокат Ганчар І.Д. 
від ТОВ "ЧАСОПИС ПЛЮС" – адвокат Гамей В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЕЛТІ ЦЕНТР" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧАСОПИС ПЛЮС"
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 (складено та підписано 21.05.2025, суддя Литвинова В.В.)
у справі №916/5530/23(916/1958/25)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакорт" про забезпечення позову до подання позовної заяви 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЕЛТІ ЦЕНТР"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК"
про визнання недійсними актів приймання-передачі, скасування рішень про держреєстрацію прав на нерухоме майно та витребування нерухомого майна
у межах справи № 916/5530/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакорт"

ВСТАНОВИВ
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.12.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакорт", введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражну керуючу Клигіну І.В.
Постановою Господарського суду Одеської області від 17.04.2024 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено Клигіну І.В.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дакорт" звернулось до Господарського суду Одеської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви в якій просило:
- накласти арешт на нерухоме майно (за переліком наведеним в заяві); 
- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю “Реелті Центр”  та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які правочини та інші дії щодо розпорядження нерухомим майном (за переліком наведеним в заяві);
- заборонити Акціонерному товариству “Креді Агріколь Банк” та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії або правочини щодо звернення стягнення на нерухоме майно (за переліком наведеним в заяві); 
- заборонити усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо нерухомого майна (за переліком наведеним в заяві).
В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначив, що предметом майбутнього позову є визнання недійсними правочинів (спростування майнових дій), скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також витребування у відповідача на користь боржника нерухомого майна щодо якого порушеного питання про вжиття заходів забезпечення позову. 
Як вважає заявник, відповідачі можуть у будь-який момент розпорядитися таким майном, зокрема відчужити, звернути стягнення, відступити право вимоги тощо, що призведе до неможливості захисту прав позивача у разі задоволення позовних вимог. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 по цій справі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакорт" про забезпечення позову задоволено в повному обсязі. 
В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування запропонованих заявником заходів забезпечення позову (у разі задоволення позову) буде направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів заявника. Натомість, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по даній справі або ефективний захист та поновлення порушених прав ТОВ “Дакорт”, за захистом яких він має намір звернутися до суду, оскільки відповідачем та іншими особами можуть вчинятися дії щодо подальшого відчуження чи звернення стягнення на спірне майно, внаслідок чого позивач буде змушений залучати нових учасників в якості співвідповідачів у даній справі або звертатися до них з окремими позовами щодо захисту своїх порушених прав.
Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулись Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕЕЛТІ ЦЕНТР" та Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧАСОПИС ПЛЮС" з апеляційними скаргами в яких просять ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 у справі №916/5530/23(916/1958/25) про забезпечення позову – скасувати, відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорт» про забезпечення позову до подання позовної заяви та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті оскаржуваною ухвалою.
Свої вимоги за апеляційними скаргами скаржники обґрунтовують тим, що заява про забезпечення позову та оскаржувана ухвала, якою її задоволено призвели до вжиття неадекватних та неспівмірних заходів забезпечення позову, які не відповідають дійсній меті пред`явленого позову та обраного позивачем способу захисту, що доводиться наступним:
- вжиті оскаржуваною ухвалою заходи забезпечення позову не відповідають критеріям адекватності та співмірності, є такими, що вжиті без встановлення обставин їх впливу на фактичне виконання рішення суду;
- відповідач відповідає перед Банком, як майновий поручитель, виключно майном, яке є предметом іпотеки. Відповідач не є фінансовим поручителем ТОВ «Партнер Дістрібьюшн», а тому не може виконувати за нього його грошове зобов`язання перед Банком в тому числі за рахунок відчуження майна, яке не є предметом іпотеки;
- на переконання апелянта, доводи позивача, що відповідач може відчужити майно, яке не є предметом іпотеки з метою погашення заборгованості за Кредитним договором перед Банком з підстав лише того, що у одного з боржників за Кредитним договором був спільний кінцевий бенефіціарний власник з відповідачем, а в іншого є досі, - є його необґрунтованим припущенням, заснованими на вказівці на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування чи надання доказів;
- відповідач з урахуванням наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку – не має ані права, ані юридичної можливості відчужити частину майна, що є предметом іпотеки;
- оскаржувана ухвала і вжиті нею заходи забезпечення порушують права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки та на відступлення права вимоги за Договором іпотеки, адже їх реалізація не залежить від переходу права власності на частину майна, що є предметом іпотеки, а тому не залежать від вирішення цієї справи;
- оскаржувана ухвала і вжиті нею заходи забезпечення створюють обов`язки для сторін, які не є учасниками справи і унеможливлюють реалізацію ними своїх законних прав на які не впливає рішення суду в цій справі;
- вжиті заходи забезпечення позову не відповідають суті позовних вимог та обраному позивачем способу захисту. Зокрема, вжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона вчинення реєстраційних дій з підстав того, що позивачем оскаржуються також відповідні рішення про державну реєстрацію прав на майно ґрунтується на неефективному способі захисту прав позивача, тобто не відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається;
- дійсною метою вжиття заходів забезпечення позову у цій справі було не вжиття адекватних та співмірних заходів забезпечення, які б забезпечили ефективне виконання рішення суду в цій справі та захист права за яким звернувся позивач, - а направлене на унеможливлення звернення Банком стягнення на частину майна, що є предметом іпотеки;
- ТОВ "ЧАСОПИС ПЛЮС" вважає, що має право на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки воно набуло право вимоги за Кредитним договором та Договорами іпотеки, а оскаржувана ухвала унеможливлює реалізацію права на державну реєстрацію права іпотеки і призводить до неправомірного втручання в його право, як кредитора, за Кредитним договором;
- ТОВ "ЧАСОПИС ПЛЮС" вважає, що оскаржувана ухвала та вжиті нею заходи забезпечення позову суперечать принципу пріоритетності іпотеки, порушують презумпцію дійсності Договорів іпотеки та створюваних ними правових наслідків щодо державної реєстрації іпотеки внаслідок відступлення права вимоги за Кредитним договором та Договорами іпотеки;
- на переконання ТОВ "ЧАСОПИС ПЛЮС" є помилковим вжиття судами одночасно з накладенням арешту інших заходів забезпечення позову. Арешт унеможливлює відчуження майна відповідачем, а тому вжиття цього заходу забезпечення позову, за умови належного доведення, могло б повною мірою відповідати правовій природі та юридичним наслідкам задоволення пред`явлених позовних вимог;
- в свою чергу, як вважає апелянт, суд оскаржуваною ухвалою втручається в реалізацію іпотекодержателем його законних прав, обмежуючи їх неадекватними і неспівмірними заходами забезпечення позову. Більше того, вжиття таких заходів забезпечення позову є констатацією факту неправомірність володіння спірним майном відповідачем, що може мати місце тільки за наслідками вирішення спору по суті. 
Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів Богатиря К.В., Поліщук О.Л. від 23.06.2025 відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЕЛТІ ЦЕНТР" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧАСОПИС ПЛЮС"  на ухвалу Господарського суду Одеської області №916/5530/23(916/1958/25) від 21.05.2025 про забезпечення позову до подання позовної заяви, встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, оформлених відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення останніх іншим учасникам процесу до 08.07.2025.
Розпорядженням керівника апарату суду від 14.07.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи №916/5530/23(916/1958/25)   у зв`язку з перебуванням головуючої судді Таран С.В., суддів Богатиря К.В.,   Поліщук Л.В. у відпустці. 
У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу справу №916/5530/23(916/1958/25) за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЕЛТІ ЦЕНТР" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧАСОПИС ПЛЮС"на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 розподілено на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Принцевської Н.М., Філінюка І.Г. 
З огляду на зазначене, ухвалами суду від 16.07.2025 прийнято справу №916/5530/23(916/1958/25) до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді – Аленіна О.Ю., суддів – Принцевської Н.М., Філінюка І.Г., об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЕЛТІ ЦЕНТР" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧАСОПИС ПЛЮС"на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 в одне апеляційне провадження та призначено до розгляду на 04.08.2025.
До суду апеляційної інстанцій надійшли відзиви ТОВ “Дакорт” на апеляційні скарги в яких позивач просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає таке:
- виходячи зі змісту та суті заявлених позовних вимог, не відповідають дійсності твердження апелянта, що позов, на забезпечення якого вжито заходи забезпечення позову, є віндикаційним, у зв`язку з чим частина вжитих заходів забезпечення позову не відповідає обраному позивачем способу захисту;
- витребування майна є лише одною з позовних вимог, тому є виправданим застосування способів забезпечення позову, притаманних не лише віндикації;
- відчуження у будь-який спосіб майна, що є предметом спору, призвело б не лише до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, але й до ускладнення або унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача;
- апелянт намагається спотворити доводи позивача та ввести суд в оману щодо фактичних обставин справи;
- обмеження права іпотекодержателя на звернення стягнення на майно відповідача є способом захисту, який забезпечує можливість ефективного захисту прав позивача;
- у цій справі застосування поряд з арештом інших заходів забезпечення позову є обґрунтованим;
- щодо апеляційної скарги ТОВ "ЧАСОПИС ПЛЮС", позивач вважає за апеляційне провадження за його скаргою підлягає закриттю, оскільки оскаржуваною ухвалою питання про права, інтереси та (або) обов`язки даного товариства не вирішувалося.
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 у цій справі оголошено перерву до 06.08.2025.
Під час судових засідань представники апелянтів підтримали доводи та вимоги за апеляційними скаргами та наполягали на їх задоволенні. 
Інші представники учасників справи своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В силу приписів ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача
Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі №   916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі №   904/1417/19.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Колегія суддів зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.
Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Водночас, для встановлення наявності правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.
Разом з цим, при дослідженні наявності або відсутності підстав для забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).
Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Європейським судом з прав людини у справі “Горнсбі проти Греції” (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.
Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову  сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.
Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.
Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод “Право на ефективний засіб юридичного захисту” встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.
Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі “Пантелеєнко проти України” засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі “Дорани проти Ірландії”, було зазначено що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.   
При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).
Судова колегія зазначає, що позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. 
Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову являються предмет і підстава. 
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. 
Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
У даному випадку позивач зазначає, що предметом майбутнього позову будуть наступні вимоги: 
- визнання недійсними правочинів (спростування майнових дій);
- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;
- витребування у відповідача на користь боржника нерухомого майна щодо якого порушеного питання про вжиття заходів забезпечення позову.
В обґрунтування підстав майбутнього позову заявник зазначає, зокрема, що порушення прав боржника полягає у безоплатному, без будь-якої компенсації вилученні у нього майна (тобто у передачі майна без передачі зобов`язань), внаслідок чого розмір його активів суттєво знизився, а розмір зобов`язань залишився незмінним. Порушення прав кредиторів боржника полягає у зменшення розміру активів останнього, за рахунок яких він здатний задовольнити свої зобов`язання перед кредиторами. 
Отже, звертаючись до суду із цим позовом, позивач має на меті захистити право власності Боржника на спірне нерухоме майно, яке вибуло до іншої особи, а подання заяви про вжиття заходів забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на це спірне майно спричинене необхідністю збереження цього майна для запобігання заподіяння майнових збитків як Боржнику, так і кредиторам Боржника.
Відтак, враховуючи предмет та підстави заявленого позову, які полягають у визнанні недійними правочинів про відчуження майна та його повернення у власність боржника, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи перебуватиме спірне майно у власності відповідача.
Судова колегія зазначає, що за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу, не позбавляє його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/4777/21, від 11.12.2023 у справі №922/3528/23, від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21.
У пункті 4.8 постанови від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20, пункті 8.9 постанови від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20, пункті 22 постанови від 25.09.2020 у справі №925/77/20 міститься висновок Верховного Суду, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору (див. також постанови Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19, від 26.11.2020 у справі №911/949/20, від 20.09.2022 у справі № 916/307/22, від 03.03.2023 у справі № 907/269/22, від 04.04.2023 у справі № 907/268/22, від 04.04.2023 у справі № 915/577/22). 
Варто також зазначити, що співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. 
Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 та постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 16.11.2023 у справі № 921/333/23, від 13.07.2022 у справі № 904/4710/21. 
Відтак, у даному випадку накладення арешту на нерухоме майно забезпечить збалансованість інтересів сторін, та не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, оскільки не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо розпорядженням нерухомим майном, існування якого дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у поновлені порушеного права позивача у разі задоволення позовних вимог.
Слід також відзначити, що у даному випадку, можливість відповідача у будь-який момент розпорядитись таким майном, зокрема шляхом його відчуження, передачі, тощо є безумовною, відтак невжиття такого заходу може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, адже, як вже було вказано вище, майбутнє виконання рішення суду (у разі задоволення позову) прямо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач спірне нерухоме майно у власності.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, є цілком обґрунтованими, адекватними та співмірними заходами забезпечення позову у цій справі. 
На переконання колегії суддів, саме такі заходи забезпечення позову дозволять створити належні умови для запобігання перешкод у поновлені порушеного права позивача у разі задоволення позовних вимог, а також запобіжать негативним наслідкам, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
В свою чергу, запропоновані позивачем та вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову у вигляді:
- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю “Реелті Центр” та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які правочини та інші дії щодо розпорядження спірним нерухомим майном;
- заборон усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо нерухомого майна,
на переконання колегії суддів не є необхідними, з огляду на таке. 
Арешт, як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном. Тому при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним. 
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суд від 24.07.2024 у справі № 567/459/23, від 13.02.2025 у справі № 523/4780/21.
Отже, арешт майна є самодостатнім способом забезпечення позову і в разі його накладення не вимагається застосування інших видів обмежень, як от заборони вчинення дій щодо майна тощо.
Колегія суддів також зазначає, що Верховний Суд в ухвалі від 19.04.2024 по справі №902/388/18, вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, зокрема шляхом заборони усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії (правочини) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння, користування, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, змін площі, частки, власника, поділу, об`єднання, тощо) щодо спірного майна, дійшов висновку, що такий захід забезпечення позову за своєю суттю зводяться до обмеження права розпорядження майном з метою його збереження, що відповідає такому заходу забезпечення позову, як арешт майна, а тому не підлягає застосуванню, оскільки вказаного результату (заборони розпорядження) буде досягнуто шляхом накладення арешту на спірне майно.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що запропоновані позивачем та вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне нерухоме майно є обґрунтованими, співмірними та достатніми.
До того ж, колегія суддів зазначає, що вживаючи такий захід забезпечення позову, як заборона Товариству з обмеженою відповідальністю “Реелті Центр” та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які правочини та інші дії щодо розпорядження спірним нерухомим майном, суд першої інстанції не конкретизував якого саме кола осіб стосуються такі заходи забезпечення позову, заборонивши будь-яким іншим особам, яким не є учасниками даного спору, вчиняти будь-які правочини та інші дії щодо розпорядження спірним нерухомим майном.
Колегія суддів також відзначає, що вжиття таких захід забезпечення позову, як заборона вчинення будь-яких правочинів взагалі не передбачений приписами чинного процесуального законодавства, зокрема ст. 137 ГПК України. 
Стосовно запропонованих позивачем та вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення позову у вигляді заборони Акціонерному товариству “Креді Агріколь Банк” та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії або правочини щодо звернення стягнення на спірне нерухоме майно, суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Як вже було вказано вище, відповідно до усталених висновків Верховного Суду, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. 
При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17, від 05.08.2019 у справі № 922/599/19, від 01.07.2024 у справі № 916/795/24).
Як вже було вказано вище, предметом позову у цій справі є вимога позивача до відповідача про визнання недійсними правочинів (спростування майнових дій), скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також  витребування у відповідача на користь боржника нерухомого майна щодо якого порушеного питання про вжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно, позивач ставить під сумнів правочини (майнові дії), на підставі яких право власності на спірне майно виникло у ТОВ «Реелті Центр».
В свою чергу, як свідчать наявні матеріали справи, 26.03.2021 між АТ “Креді Агріколь Банк”, ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» та ТОВ «Авіон+» укладено Договір про надання банківських послуг № 429 CL. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між АТ “Креді Агріколь Банк” та ТОВ "РЕЕЛТІ ЦЕНТР" укладено Договір іпотеки № 429CL/М10 від 13.09.2021 зі змінами та доповненнями та Договір іпотеки № 429CL_М12 від 24.12.2021.
Однак, звертаюсь із даним позовом до суду першої інстанції, позивач не ставив під сумнів та не заявляв жодних позовних вимог до Позикодавця (Іпотекодержателя спірного майна), зокрема про визнання кредитного договору, договорів іпотеки недійсними та застосування наслідків такої недійсності, визнання відсутнім права іпотекодержателя, заборони звернення стягнення на предмет іпотеки та/або інших позовних вимог, які були б безпосередньо  пов`язані з передачею спірного майна в іпотеку та були спрямовані до Позикодавця (Іпотекодержателя).
Відповідно, у даному випадку позивачем жодних позовних вимог до АТ «Креді Агріколь Банк», як позикодавця (Іпотекодержателя спірного майна), не пред`являлось,  а тому дана особа не є відповідачем у цій справі, а має статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Відтак, запропоновані позивачем та вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову у вигляді заборони АТ “Креді Агріколь Банк” та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії або правочини щодо звернення стягнення на спірне нерухоме майно, не є співмірними та адекватними по відношенню до предмету та підстав заявлених позовних вимог, та були безпідставно та необґрунтовано застосовані судом першої інстанції.
Судова колегія зазначає, що під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що таким заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, а також застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку відсутній безпосередній зв`язок між визначеними позивачем заходами забезпечення позову і предметом позову.
Відтак, вжитті судом першої інстанції заходи забезпечення позову в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю “Реелті Центр” та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які правочини та інші дії щодо розпорядження нерухомим майном, заборони Акціонерному товариству “Креді Агріколь Банк” та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії або правочини щодо звернення стягнення на нерухоме майно та заборони усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо нерухомого майна, не відповідають вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову в цій частині.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. 
По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Тому інші доводи учасників справи, що викладені у заявах по суті справи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених апеляційним судом, не впливають на остаточний висновок.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, оскаржувана ухвала в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю “Реелті Центр” та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які правочини та інші дії щодо розпорядження нерухомим майном, заборони Акціонерному товариству “Креді Агріколь Банк” та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії або правочини щодо звернення стягнення на нерухоме майно та заборони усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо нерухомого майна (за переліком наведеним в заяві) скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви у цій частині.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційні скарги задовольнити частково. 
2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 по справі №916/5530/23(916/1958/25) в частині задоволення заяви позивача про забезпечення позову та заборони Товариству з обмеженою відповідальністю “Реелті Центр” та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які правочини та інші дії щодо розпорядження нерухомим майном, заборони Акціонерному товариству “Креді Агріколь Банк” та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії або правочини щодо звернення стягнення на нерухоме майно та заборони усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо нерухомого майна (п.п. 2, 3, 4 п. 2 ухвали) – скасувати, в решті (п.1 ухвали) ухвалу залишити без змін, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:
"1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакорт"  про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити частково.
2. Накласти арешт на наступне нерухоме майно: 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251136512110; тип об`єкта: нежиле приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні; опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 206.4, Опис: Нежиле приміщення №15, вбудоване в перший поверх трьохповерхового житлового будинку, загальною площею 206,4 кв.м., ганки: літ.а, літ.а1, літ.а2; адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вулиця Дишинського, будинок 21, приміщення 15. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1923965912124; тип об`єкта: Приміщення бару на 12 місць, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 88.8, Опис: А-1-приміщення бару на 12 місць, а-тамбур; адреса: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вулиця Гагаріна, будинок 15а. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1717222248104; тип об`єкта: земельна ділянка, кадастровий номер: 4810400000:07:075:0022; опис об`єкта: площа (га): 0.0103; цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; адреса: Миколаївська обл., м. Первомайськ, вулиця Театральна, земельна ділянка 6-б/1. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 175348712101; Тип об`єкта: інше нежитлові приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні; опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 235.8, Опис: в житловому будинку літ. А-12 на І-му поверсі вбудовані приміщення №103 поз.1 – 18, І, загальною площею 218,2 кв.м.; приміщення №105 поз.1,2 – загальною площею 17,6 кв.м.; ганок з козирком літ.а; ганок з козирком літ.а1; адреса: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Велика Діївська, будинок 44, приміщення 103,105. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 490499112104, Тип об`єкта: магазин продовольчих товарів та кафетерій (вбудоване приміщення №3), об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 116.3, Опис: магазин продовольчих товарів та кафетерій (вбудоване приміщення №3), загальною площею 116,3 кв.м., на першому поверсі житлового будинку літ.А-10 з прибудовою літ.а '-1 та ганком - літ.а; Адреса: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, бульвар Незалежності, будинок 27. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1893938012256; Тип об`єкта: нежитлове приміщення, магазин "Вікторія", об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 92, матеріали стін: шлакоблок обкладений цеглою, Опис: Нежитлове приміщення магазин “Вікторія”, загальною площею 92,0 кв.м., ганок: літ.а; адреса: Дніпропетровська обл., Царичанський р., с. Бабайківка, вулиця Театральна, будинок 1д, приміщення 2. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1941063512110; Тип об`єкта: приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 136.3, Опис: Нежиле приміщення №46, загальною площею 136,3 кв.м., що складається з поз.1 – тамбур, поз.2 – торгова зала, поз.3 – санвузол, поз.4 приміщення, ганки: літ.а, літ.а1; Адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вулиця Байди Вишневецького, будинок 1, приміщення 46. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2216705512256; Тип об`єкта: будівля, будівля магазину, об`єкт житлової нерухомості: Ні. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 282.2, матеріали стін: цегла обкладена плиткою., Опис: Будівля магазину літ.А-1, загальною площею 282,2 кв.м., та господарські (допоміжні) будівлі та споруди: літ.№1 - естакада; літ.№2 - естакада; літ.№3 - ганок; літ.№4 - ганок; літ.№5 - ганок; літ.Б-1 - Вбиральня; Адреса: Дніпропетровська обл., Царичанський р., с. Юр`ївка, вулиця Центральна, будинок 57. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1716579948104; Тип об`єкта: магазин з літнім майданчиком, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 83.1, матеріали стін: саман з облицюванням цеглою, склопакети, металеві профільні листи.; Адреса: Миколаївська обл., м. Первомайськ, вулиця Театральна, будинок 6-б/1. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1165608812124; Тип об`єкта: нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 231.5; Адреса: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вулиця Ватоліної, будинок 9/1. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2203459748101; Тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 63.2, житлова площа (кв.м): 47.3, Опис: Квартира складається з двох житлових кімнат; Адреса: Миколаївська обл., м. Миколаїв, проспект Центральний, будинок 195, квартира 40. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1690399848108; Тип об`єкта: нежитлова будівля, магазин, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 41.2, Опис: Торгівельний павільон А-1; навіс - літ. А; Адреса: Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, вулиця Дружби Народів, будинок 17В; Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: 4810800000:04:005:0008, Реєстраційний номер: 558895448108, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33117312256; Тип об`єкта: будівля, нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 103.9, матеріали стін: цегла, Опис: А-1 цегляна нежитлова будівля, магазин, загальною площею 103,9 кв.м.; Адреса: Дніпропетровська обл., Царичанський р., с. Залелія, вулиця Чкалова, будинок 134в. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1511103065101; Тип об`єкта: приміщення № 6б,7а,7б,7в магазину, вбудованого в житловий будинок із вбудованим магазином продовольчих товарів - літ. "Б", об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 54.2; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Фінансистів, будинок 59. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1511178165101; Тип об`єкта: приміщення № 1а, 1б, 2а магазину, вбудованого в житловий будинок із вбудованим магазином продовольчих товарів - літ. "Б", об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 54.2; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Фінансистів, будинок 59. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 160857365250; Тип об`єкта: будівля, магазин-повільйон, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 31.9, Опис: будівля магазин-павільйон літ. "А"; Адреса: Херсонська обл., Олешківський р., м. Олешки, вулиця Пролетарська, будинок 103. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 160840165250; Тип об`єкта: земельна ділянка; Кадастровий номер: 6525010100:01:094:0011; Опис об`єкта: Площа (га): 0.0044; Цільове призначення: під розміщення магазину; Адреса: Херсонська обл., Олешківський р., м. Олешки, вулиця Пролетарська, земельна ділянка 103. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1728463265101; Тип об`єкта: кафе, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Суворова, будинок 28. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1643647265250; Тип об`єкта: громадський будинок магазин з господарськими будівлями, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Адреса: Херсонська обл., Олешківський р., с. Великі Копані, вулиця Горького, будинок 1; Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: 6525080500:01:001:0342, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площа: 0.061 га. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 213418465101; Тип об`єкта: магазин продовольчих товарів та ганок, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Опис: магазин продовольчих товарів, площею 73,0 м.кв.; ганок, площею 8,6 м.кв.; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Куліша Миколи, будинок 5. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 183461665101; Тип об`єкта: магазин продовольчих товарів, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 56.7; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Патона Євгена, будинок 5. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1297742765101; Тип об`єкта: кафе, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 165.9, Опис: ганок - площа 30,8 м.кв. ганок - площа 4,4 м.кв.; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Робоча, будинок 201. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1781586365101; Тип об`єкта: торгово - офісні приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 118.8; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Богородицька, будинок 36-А. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1826630265101; Тип об`єкта: Магазин продовольчих товарів, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 91.8, Опис: ганок, площа 15,4 м.кв. ганок, площа 7,3 м.кв. Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Кедровського Полковника, будинок 8. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2057113265221; Тип об`єкта: земельна ділянка; Кадастровий номер: 6522186500:04:001:2048; Опис об`єкта: Площа (га): 0.1091, Цільове призначення: для будівництва і обслуговування санаторнооздоровчих закладів; Адреса: Херсонська обл., Генічеський р., с/рада. Щасливцівська. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1929167365101; Тип об`єкта: Магазин цокольного поверху з підвалом, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Опис: складається з: підвалу ХСІ, площею 7,6 (сім цілих та шість десятих) кв.м.; підвалу ХСІІ, площею 69,4 (шістдесят дев`ять цілих та чотири десятих) кв.м.; підвалу ХСІІІ, площею 7,9 (сім цілих та дев`ять десятих) кв.м.; підвалу ХСІV, площею 9,0 (дев`ять цілих) кв.м.; підвалу ХСV, площею 10,4 (десять цілих та чотири десятих) кв.м.; підвалу ХСVІ, площею 5,1 (п`ять цілих та одна десята) кв.м.; інше ХСVІІ, площею 17,2 (сімнадцять цілих та дві десятих) кв.м.; торгового залу ХСVІІІ, площею 8,1 (вісім цілих та одна десята) кв.м.; коридору ХСІХ, площею 968,6 (дев`ятсот шістдесят вісім цілих та шість десятих) кв.м.; туалету С, площею 18,5 (вісімнадцять цілих та п`ять десятих) кв.м.; туалету СІ, площею 3,4 (три цілих та чотири десятих) кв.м.; електрощитової СІІ, площею 3,3 (три цілих та три десятих) кв.м.; службового СІІІ, площею 6,3 (шість цілих та три десятих) кв.м.; службового СІV, площею 5,2 (п`ять цілих та дві десятих) кв.м.; службового СV, площею 5,8 (п`ять цілих та вісім десятих) кв.м.; складу СVІ, площею 75,4 (сімдесят п`ять цілих та чотири десятих) кв.м.; технічного приміщення СVІІ, площею 76,1 (сімдесят шість цілих та одна десята) кв.м. – загальною площею 1297,3 (одна тисяча двісті дев`яносто сім цілих та три десятих) кв.м. Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, проспект Сенявіна Адмірала, будинок 154. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1919854065101; Тип об`єкта: магазин з кафетерієм, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 277.9, Опис: ганок, площа 21,5 м.кв. Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Мала Садова, будинок 7, приміщення 100. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2202682765223; Тип об`єкта: магазин, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 161.2, Опис: літера Б ганок: Адреса: Херсонська обл., м. Гола Пристань, вулиця 1 Травня, будинок 4; Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: 6522310100:01:002:0986, Реєстраційний номер: 1980444465223. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1980444465223; Тип об`єкта: земельна ділянка; Кадастровий номер: 6522310100:01:002:0986; Опис об`єкта: Площа (га): 0.022, Цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; Адреса: Херсонська обл., м. Гола Пристань, вулиця 1 Травня, земельна ділянка 4. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2106858265101; Тип об`єкта: магазин продовольчих товарів, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 76.6, Опис: літера А. Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Фортус Марії, будинок 109-А; Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: 6510136600:11:004:0069. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2106884165101; Тип об`єкта: земельна ділянка; Кадастровий номер: 6510136600:11:004:0069; Опис об`єкта: Площа (га): 0.0205. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2146012565101; Тип об`єкта: приміщення аптеки № 92, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 1290.5; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця 49 Гвардійської Херсонської дивізії, будинок 33. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 154511365247; Тип об`єкта: будівля, магазин "Продтовари", об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 161.6, матеріали стін: Стіни із черепашника, Опис: магазин "Продтовари" з прибудовою, А; Адреса: Херсонська обл., Скадовський р., м. Скадовськ, вулиця Шмідта, будинок 26; Вид спільної власності: спільна часткова, Розмір частки: 51/100. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2055505265247; Тип об`єкта: земельна ділянка; Кадастровий номер: 6524710100:01:001:1430; Опис об`єкта: Площа (га): 0.0195, Дата державної реєстрації земельної ділянки: 04.03.2020; Реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці: 154511365247; Цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; Адреса: Херсонська обл., Скадовський р., м. Скадовськ, вулиця Шмідта, земельна ділянка 26. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 585279465101; Тип об`єкта: продовольчий магазин, промисловий магазин та споруди, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 127.7; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Філатова, будинок 27. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 588375165101; Тип об`єкта: земельна ділянка; Кадастровий номер: 6510136600:07:001:0020; Опис об`єкта: Площа (га): 0.0301; Цільове призначення: під магазином продовольчих товарів, магазином промислових товарів та платної автостоянки. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1005947865101; Тип об`єкта: магазин, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 44.8, Опис: ганок - площа 4,0 м.кв. Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Чорноморська, будинок 8. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 478077665101; Тип об`єкта: магазин з кафетерієм, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 107.8; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, проспект Ушакова, будинок 46, приміщення 3,4. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1397305165101; Тип об`єкта: кафе з торгівельними приміщеннями, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 43.5; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, проспект Ушакова, будинок 46, приміщення 2. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1116058465107; Тип об`єкта: будівля, магазин з кафетерієм і літнім майданчиком, нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 67.2, Опис: магазин з кафетерієм літ." А" літній майданчик №І; Адреса: Херсонська обл., м. Нова Каховка, вулиця Букіна Миколи, будинок 52а. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2072936365101; Тип об`єкта: МАГАЗИН, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 87.9; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Кольцова, будинок 41. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2163659065101; Тип об`єкта: Магазин з кафетерієм, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 391; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, проспект Будівельників, будинок 8; Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: 6510136600:01:001:0781, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площа: 0.045 га. 
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 684805065101; Тип об`єкта: дрібнооптовий склад-магазин продовольчих товарів з кафетерієм, об`єкт житлової нерухомості: Ні; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 326.3; Адреса: Херсонська обл., м. Херсон, вулиця Кулика І., будинок 133-а. 
3. В задоволенні решти заяви – відмовити.
4. Стягувачем за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дакорт" (код 36394005, м. Херсон вул. Богуна Івана 86-А).
Боржником за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕЕЛТІ ЦЕНТР" (код 43995909, м. Львів, вул. Зелена 109, офіс 411).
5. Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає виконанню на підставі Закону України "Про виконавче провадження"".
Постанова, згідно з ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 08.08.2025.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Принцевська Н.М.

Суддя                                                                                   Філінюк І.Г.