Справа № 308/11691/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       10 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2024 року у складі судді Малюка В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
в с т а н о в и в:
       У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Ужгородської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
       Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 02.07.2024 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .
       На праві власності в померлого перебувала квартира АДРЕСА_1 .
       Після смерті спадкодавця, ОСОБА_3 , позивачем було пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини з тих підстав, що на момент смерті спадкодавець проживав за межами України, а саме у м. єйськ, краснодарського краю, російської федерації, а тому отримати свідоцтво про смерть зайняло тривалий період часу.
       Після смерті спадкодавця позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, зважаючи, що свідоцтво про його смерть було видано компетентним органом російської федерації, нотаріус відмовив у її прийнятті, в зв`язку з чим юридичний факт смерті спадкодавця позивач змушена була встановлювати в судовому порядку.
       Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.05.2024 року встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Хуст, Закарпатської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. єйськ, краснодарського краю, російської федерації.
       Після набуття рішенням суду законної сили 28.06.2024 року, 02.07.2024 року позивач оформила свідоцтво про смерть у відділі реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії НОМЕР_2 .
       В результаті позивачем було пропущено термін з незалежних від неї причин.
       З метою отримання спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця, до складу якої входить нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , 08.07.2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Горової Я.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.
       10.07.2024 року листом нотаріуса Горової Я.О. за №2/01-16 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском шестимісячного строку та роз`яснено її право звернутися до суду для можливості визначення саме судом додаткового строку на прийняття спадщини.
       За таких обставин, позивачка просить визначити їй додатковий строк терміном у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини за чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2024 року позов задоволено.
В апеляційній скарзі Ужгородська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в заявленому позові, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведено поважності пропуску шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, починаючи з дня її відкриття - з 25.10.2023 року. Апелянт також звертає увагу на відсутність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказує, що в матеріалах справи міститься лише пояснення нотаріуса на усне звернення ОСОБА_1 , що не можна вважати відмовою нотаріуса в розумінні норм закону.
У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Горова Яна Олександрівна просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що спадкоємиця дружина померлого ОСОБА_1 отримала належним чином засвідчену копію рішення суду з відміткою, що рішення суду набуло законної сили та подала заяву на прийняття спадщини, відповідно таки чином реалізувавши своє право на спадщину.
Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Васильчук Андрій Юрійович подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Горова Яна Олександрівна у відзиві на апеляційну скаргу просила розглядати справу за її відсутності. Судова колегія, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.07.2024.
Позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183343220 від 02.10.2019 слідує, що на праві власності у померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала квартира АДРЕСА_1 .
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , нею було пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини з тих підстав, що на момент смерті спадкодавець проживав за межами України, а саме у м. єйськ, краснодарського краю, російської федерації, а тому отримання нею свідоцтва про смерть зайняло тривалий період часу.
Як зазначає позивач, після смерті спадкодавця вона зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, зважаючи на те, що свідоцтво про його смерть було видано компетентним органом російської федерації, нотаріусом було відмовлено у її прийнятті, у зв`язку з чим остання змушена була встановлювати юридичний факт смерті спадкодавця в судовому порядку.
Судом встановлено, що 17.04.2024 позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій з врахуванням уточнених 28.05.2024 вимог просила суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження місто Хуст, Закарпатської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на території російської федерації у місті єйськ, краснодарського краю.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.05.2024 встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Хуст, Закарпатської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. єйськ, краснодарського краю, російської федерації.
02.07.2024 Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 .
10.07.2024 листом приватного нотаріуса Горової Я.О. за №2/01-16 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском шестимісячного строку.
У частині 3 статті 1272 ЦК України зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалася на те, що обставинами, які зумовили неможливість її звернення до нотаріуса в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини, були відсутність в неї свідоцтва про смерть чоловіка, яке б відповідало вимогам законодавства України, та необхідністю у зв`язку з цим звертатися до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка громадянина України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Хуст, Закарпатської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. єйськ, краснодарського краю, російської федерації.
Пунктами 1.2., 1.3., 1.5. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, (у редакції чинній, на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. Якщо смерть громадянина була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України.
У постанові Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №758/13293/18 зазначено: «враховуючи те, що у спадкоємця існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, а саме тяжкий стресовий стан, спричинений втратою матері у 18-річому віці, необхідність отримання свідоцтва про смерть спадкодавця з апостилем, суди дійшли помилкового висновку про те, що відсутні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини».
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в межах строку подання заяви про прийняття спадщини, що свідчить про вчинення нею активних дій задля можливості отримання необхідних документів для подання нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини, після отримання яких вона без зволікань звернулася до нотаріуса для оформлення права на спадщину.
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність, наведених позивачем ОСОБА_1 , причин пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та необхідністю їй встановлення додаткового строку для прийняття спадщини за померлим чоловіком ОСОБА_3 .
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.
Доводи апеляційної скарги встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Ужгородської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 20 червня 2025 року.        
Головуючий: 

Судді: