КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
                                    
Апеляційне провадження                                            
№ 22-ц/824/8986/2025
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
03 червня 2025 року                                                                         місто Київ
                                                                                                  справа №356/518/24
                              
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
                  суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
                  за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 19 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Дудар Т.В., у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення витрат зі сплати страхового відшкодування,-
 
                  В С Т А Н О В И В:
В липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ понесені витрати зі сплати страхового відшкодування в розмірі 160000 грн., витрати на встановлення розміру збитків в сумі 1960 грн. 
В обґрунтування вимог посилався на те, що 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «AUDI», д.н.з. НОМЕР_1 на а/д Н-31 порушив ПДР України, внаслідок чого автомобіль «PEUGEOT», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.
Вказував, що обставини вищезазначеної ДТП підтверджуються постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року у справі №196/563/22 та довідкою Національної поліції України про обставини ДТП №3022231512347654.
Зазначав, що відповідач на дату скоєння ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ.
Відповідно до висновку експерта розмір матеріального збитку завданий потерпілій стороні становить 543451,40 грн.
Посилався на те, що потерпіла особа з метою отримання відшкодування звернулася з відповідною заявою до МТСБУ та позивач, керуючись нормами п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на момент ДТП здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 160000 грн. за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу.
Вказував, що МТСБУ понесло також витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 1960,00 грн.
Зазначав, що МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
З метою позасудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу повідомлення №3-01б/18723 від 30 серпня 2022 року, однак відповідачем не відшкодовано витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.
Рішенням Березанського міського суду Київської області від 19 лютого 2025 рокупозов МТСБУ задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУвитрати зі сплати страхового відшкодування у розмірі 161960 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволені позову відмовити.        
На обґрунтування вимог посилалася на те, що вона, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, у відзиві просила позовні вимоги задовольнити частково, та врахувати той факт, що ОСОБА_1 було в добровільному порядку сплачено потерпілій стороні ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 100000 грн. в якості понесених матеріальних збитків, про що зазначено в розписці. А тому з ОСОБА_1 стягненню підлягає сума у розмірі 60000 грн.
Вказувала, що нею в суді першої інстанції було зазначено, що до участі у справі слід залучити в якості відповідача ОСОБА_4 , яка безпідставно отримала грошові кошти від позивача, за умови того, що ОСОБА_1 добровільно сплатив їй 100000 грн. та приховала цей факт від позивача. Проте, ОСОБА_4 як потерпіла сторона до участі у справі, судом залучена не була.
Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 30 травня 2025 року.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.
Позивач у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_1 , на а/д Н-31 перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він виїжджає буде вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «PEUGEOT», д.н.з.   НОМЕР_2 , під керуванням                 ОСОБА_4 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На час скоєння даної ДТП,  ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з чим, 22 серпня 2022 року адвокат Негробов О.В. в інтересах ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ із заявою відповідно до ст.35 та п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про здійснення відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 18 серпня 2022 року.
Відповідно до копії поліса АТ № 1694620 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України), страховик: АТ «СГ «ТАС» (приватне), страхувальник:            ОСОБА_4 , забезпечений транспортний засіб: тип В 1 номерний знак НОМЕР_2 , марка, модель: PEUGEOT 2008, рік випуску: 2016, строк дії поліса: 00:00 29.07.2022 до 28.07.2023 включно, страхова сума на одного потерпілого: триста двадцять тисяч гривень, за шкоду, заподіяну майну: сто шістдесят тисяч гривень, розмір франшизи: 0 (нуль) гривень (а.с. 12).
Згідно з роздруківкою перевірки чинності полісу внутрішнього страхування поліс на ТЗ №АР 6493 ІТ, станом на 18 серпня 2022  року за таким запитом полісу знайдено не було (а.с. 41).
30 серпня 2022 року МТСБУ надіслало на адресу місця проживання             ОСОБА_1 лист за вих. № 3-01б/18723 від 30 серпня 2022 року, у якому повідомило останнього про те що МТСБУ отримало звернення щодо дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 18.08.2022 17:30:00 за участю транспортного засобу марки AUDI з номерним знаком НОМЕР_1 , під його керуванням. Серед іншого, МТСБУ з метою з`ясування причин, обставин ДТП та розміру шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок її скоєння, запропоновано терміново письмово повідомити МТСБУ та надати належне документальне підтвердження можливої наявності: чинного на дату ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного по відношенню до керованого ним транспортного засобу; у ОСОБА_1 статусу особи, яка згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону України № 1961 звільнена від обов`язкового страхування, а саме: учасник бойових дій, постраждалий учасник Революції гідності, особа з інвалідністю внаслідок війни, або особа з інвалідністю І групи, та належності йому керованого ним транспортного засобу; факту, що керований ним транспортний засіб належить особі з інвалідністю І групи, і під час ДТП така особа була присутня; обставин, які можуть вплинути на розмір відшкодування; факту взаєморозрахунків з потерпілим. У разі неотримання від ОСОБА_1 інформації чи документального підтвердження зазначених обставин МТСБУ прийме рішення на підставі наявних документів. МТСБУ звернуло увагу, що у разі відсутності у МТСБУ вищезазначених документів та інформації, МТСБУ після виплати відшкодування, відповідно до законодавства, буде подавати до ОСОБА_1 регресний позов.
Згідно з копією висновку експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 181С22 від 05 листопада 2022 року, складеного судовим експертом Пилипенком О.С., матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля PEUGEOT 2008 1.2і, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , в результаті пошкодження при ДТП складає 543451,40 грн.
До позовної заяви долучено копію ремонтної калькуляції №181С22 від 26 вересня 2022 року, т/з PEUGEOT 2008 № шасі НОМЕР_3 , реєстр.            № НОМЕР_2 .
08 листопада 2022 року МТСБУ видало наказ №3/10939 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_4 , тип винуватця: незастрахований, відповідно до статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV, приймаючи до уваги довідку №1 від 07 листопада 2022 року про розмір відшкодування шкоди та документи, надані по справі, МТСБУ: номер справи 85956, наказало Департаменту фінансів сплатити на рахунок, отримувач: ОСОБА_4 сума до сплати: 160 000 грн.
Відповідно до копії платіжного доручення №935737 від 09 листопада 2022 року, МТСБУ здійснив платіж у сумі 160 000 грн. отримувачу: ОСОБА_4 , призначення платежу: виплата по справі № 85956 згідно наказу № 3/10939 від 08.11.2022, т.з. НОМЕР_2 .
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок відшкодування шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а відтак з відповідача підлягає стягненню в порядку регресу сума відшкодування у розмірі 160 000 грн.
Відповідач, як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі не заперечував факт настання страхового випадку (того, що ДТП мала місце і що він був визнаний постановою суду винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди), при цьому ОСОБА_1 не погоджується із розміром заявленої до стягнення з нього суми. Вказував, що потерпіла ОСОБА_4 приховала від МТСБУ, той факт, що вона раніше отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 100 000, 00 грн. Вважає, що з нього стягненню підлягає сума у розмірі            60 000 грн., а не сума у розмірі 160 000 грн.
Відповідно до ч.1, 2 ст.979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування).
Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну (ст.980 ЦК України).
Згідно з п.п.21.1, 21.4 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до п.п. а) п.41.1.ст.41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно з п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону .
Відповідно до пункту 1.4 ст.1 зазначеного Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановивши, що відповідач  ОСОБА_1 на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до вимог пп. а) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_4 у розмірі 160 000 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до у після виплати страхового відшкодування виникло право заявити вимогу в порядку регресу до ОСОБА_1  про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування як до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_4 як потерпіла сторона до участі у справі, судом першої інстанції не була залучена, колегія суддів відхиляє, оскільки визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач у справі не звертався до суду ані з клопотанням про залучення ОСОБА_4 до участі у справі як співвідповідача, ані з клопотанням про заміну відповідача належним відповідачем, а відтак колегією суддів не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що  ОСОБА_1 було в добровільному порядку сплачено потерпілій стороні ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 100000 грн. в якості понесених матеріальних збитків, про що зазначено в розписці, а тому з останнього стягненню підлягає сума у розмірі                    60 000 грн. не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки сплачені добровільно ОСОБА_1   ОСОБА_4  100 000 грн. не можуть вважатися виконанням останнім свого зобов`язання перед МТСБУ. Як вбачається з висновку експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 181С22 від 05 листопада 2022 року вартість матеріального збитку становить 543451,40 грн., відтак розмір збитків, які не покриваються страховою виплатою відшкодовуються потерпілій особі винною особою у порядку ст.1194 ЦК України.
Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для задоволення позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону. 
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
            Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 -ОСОБА_2  - залишити без задоволення.
 
            Рішення Березанського міського суду Київської області від 19 лютого 2025 року - залишити без змін.
 
             Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
             Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
            Повний текст постанови складено 20 червня 2025 року.
 
Головуючий:
 
Судді: