Справа № 463/11910/24                        Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 22-ц/811/1395/25                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 червня 2025 року м.Львів

Справа № 462/381/25
Провадження № 22-ц/811/1395/25        
       
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 10 березня 2025 року, у складі судді Головатого Р.Я. у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості,-

встановив:
       
27 грудня 2024 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 1 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в розмірі 4 323, 71 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачі зареєстровані і проживають за адресою: АДРЕСА_1 ; вони є споживачами послуг з постачання теплової енергії. На підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖК України відповідачі зобов`язані оплачувати надані послуги. Вказує, що такий обов`язок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належним чином не виконують та допустили заборгованість за період з 1 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в розмірі 4 323, 71 грн. Просить позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 10 березня 2025 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 1 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в сумі 4323,71 грн. та по 757 грн. судових витрат (з кожного).

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Вважають рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказують, що подані ЛКП «Львівтеплоенерго» нарахування є недостоворіними та перевищують фактично надані послуги. Квартира АДРЕСА_2 від?єднана від мереж центрального теплопостачання та гарячого водопостачання з 2015 року, і з цього часу вони (відповідачі) не були споживачами послуг ЛКП «Львітеплоенерго». Відомістю про нарахування та оплату послуги постачання теплової енергії, наданої ЛКП «Львівтеплоенерго» до позовної заяви, передбачається стягнення за опалення місць загального користування в розмірі 760, 91 грн., які в принципі не можуть опалюватись, оскільки забудівником мережі та прилади опалення в місцях загального користування не встановлювались. Загальнобудинкові потреби на опалення, починаючи з 1 грудня 2022 року, подвоюються в порівнянні з аналогічним періодом 2021 року, що свідчить про маніпулювання в наданих розрахунках. ЛКП «Львівтеплоенерго» для розрахунку загальнобудинкових витрат на опалення використовує дані про площі, кількість одержані від МКП «Винниківське» ще за 2014 рік, що в силу своєї давності (11 років) є надзвичайно застарілими, також не можливо встановити їх актуальність. Зазначає, що за цей період будинок перейшов в управління ОСББ, багато помешкань перейшли на індивідуальне опалення, але ЛКП «Львівтеплоенерго» площі, які опалюються системами індивідуального опалення враховує як такі, що опалюються їхньою системою, що призводить до подвійної оплати одного і того самого опалення. Позивачем не надано суду підписаного ними (відповідачами) договору про надання будь - яких послуг. Вказують, що публічні договори мають бути розміщені у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та мають містити посилання на сайт підприємства, де вони розміщені на рахунках про сплату. Однак, дана інформація відсутня, що підтверджується фотофіксацією інформаційних стендів та копією повідомлення на оплату. Посилаються на ст. 638 ЦК України, ст.ст. 8, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вважають суму заборгованості за розрахунками позивача необгрунтованими, такими, що порушують їх права, як споживачів.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_3 , у якому знаходиться квартира АДРЕСА_4 , що належить відповідачам на праві спільної сумісної власності та у якій відповідачі зареєстровані, під`єднаний до теплопостачальних мереж позивача, отримує послугу від джерел теплопостачання ЛМКП «Львівтеплоенерго» в повному обсязі. Вказаний будинок обладнаний вузлом обліку теплової енергії.

Відповідачі зареєстровані і проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з постачання теплової енергії. 

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖК України, відповідачі зобов`язані оплачувати надані позивачем послуги. 

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами своїх обов`язків щодо оплати наданих позивачем послуг, відповідачі допустили заборгованість за період з 1 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в розмірі 4 323, 71 грн.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що прилади комерційного обліку теплової енергії у будинку АДРЕСА_5 - Винники встановлені, повірені й належно функціонують. У квартирі відповідачів встановлена індивідуальна системи опалення. Відповідачі є споживачами послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Встановлено, що з 1 липня 2014 року з усіма споживачами ЛМКП «Львівтеплоенерго», в тому числі і відповідачами, вважається укладеним публічний договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води.

Згідно із ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до п. 3 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VІІІ договори про надання комунальних послуг, що укладені до введення в дію цього Закону, зберігають свою чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами, відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

На виконання положень цього Закону постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року затверджені Правила надання послуг з постачання теплової енергії, у які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України №1022 від 8 вересня 2021 року і затверджений типовий договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Постановою Кабінету Міністрів України №1182 від 11 грудня 2019 року затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води, в які внесені зміни постановою від 8 вересня 2021 року №1023 і затверджений типовий договір про надання послуги з постачання гарячої води. Зміни набули чинності з 1 жовтня 2021 року.

Згідно із ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Встановлено, що мешканці будинку АДРЕСА_5 не прийняли модель організації договірних відносин, то між споживачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг.

1 грудня 2021 року з відповідачами укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України; зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Такі договори укладаються сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України та мають на меті надання послуг з постачання теплової енергії з оплатою цих послуг.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав відповідачам послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб, в тому числі на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, а відповідачі такими послугами користувалися.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, відсутність підписаного договору на надання житлово- комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Пунктом 28 Правил надання послуг        з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку        відповідно        до методики, що затверджується центральним органом        виконавчої        влади         з питань житлово-комунального господарства.

Порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії визначено ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Згідно із ч. 2 цієї статті обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Порядок визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення передбачений розділом IV Методики розподілу.

Згідно із п. 8 розділом IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (з.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.

Відповідно до п. 12 розділу IV Методики розподілу обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/ нежитлових приміщень.

На підставі цього, обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби у 5-ти поверховому житловому будинку АДРЕСА_5 розраховується як частка теплової енергії 25 % від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будинку, облікованого вузлом обліку теплової енергії (ВОТЕ).

Весь обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, та витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання розподіляються між усіма квартирами (приміщеннями) будинку, в тому числі і відповідачам, пропорційно до площі усіх квартир (приміщень) та підлягає до оплати.

Пунктом 11 розділу IV Методики розподілу визначено: якщо проектом на будівлю/ будинок було передбачено встановлення приладів опалення у МЗК та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком.

Методика розподілу не передбачає обов`язкового встановлення спеціальних нагрівальних приладів у МЗК. Методикою розподілу, Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачено звільнення споживачів від обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення МЗК, у разі відсутності у них окремих опалювальних приладів.

Абзацом 6 п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону № 315 від 22 листопада 2018 року.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

З довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації, а також відомостей Єдиного державного демографічного реєстру та відповідей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області вбачається, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі плату за послуги з постачання теплової енергії належним чином не вносили, внаслідок чого за період з 1 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 4 323, 71 грн. Зазначений розрахунок не спростований належним способом.

Встановлено, що відповідачі, користуючись послугами з постачання теплової енергії, зобов`язані оплачувати такі, однак вказаного обов`язку належним чином не виконали.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
       
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 червня 2025 року.

Головуючий__-____________________Т. І. Приколота
Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ______________ Р.В. Савуляк