ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/6450/25	
                              (суддя Юркова Е.О., м. Дніпро)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Іванова С.М.,     
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною  скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі №160/6450/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
              
                                                          ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 27 лютого 2025 року звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , згідно з яким просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо невиплати ОСОБА_1 , середнього заробітку за період з 28.07.2021 по 27.01.2025 у зв`язку з затримкою виплати індексації грошового забезпечення при звільненні з військової служби;
- зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 , середній заробіток за період з 28.07.2021 по 27.01.2025 у зв`язку з затримкою виплати індексації грошового забезпечення при звільненні з військової служби, який визначити шляхом ділення грошового забезпечення за травень-червень 2021 року на число календарних днів за цей період.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у зв`язку з несвоєчасною виплатою відповідачем сум, що належали до виплати позивачу при звільнені, відповідач повинен здійснити нарахування та виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 28.07.2021 по 27.01.2025 року (включно) та стягнув з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 109 379,40 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Рішення суду мотивовано тим, що при звільненні позивача з ним не було проведено остаточного розрахунку у повному обсязі, що є підставою для задоволення вимог позивача щодо нарахування середнього заробітку за порушення строків розрахунку при звільненні за період з 28.07.2021 року по 27.01.2025 року (185 календарних дні) у розмірі 109379,40 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає про незастосування судом першої інстанції статті 117 КЗпП України в редакції Закону №2352-ІХ від 01.07.2022 року.   
Також посилається на те, що індексація не входить до складу грошового забезпечення. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника служби загороджень. На підставі наказу командира військовій частині НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.07.2021 року № 142 позивач звільнений з військової служби в запас відповідно до підпункту "2" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (у зв`язку з закінченням строку контракту), вважати таким, що здав справи та посаду 28.07.2021 року.
Наказом командира військовій частині НОМЕР_1 від 28.07.2021 року № 142 з 28.07.2021 року позивач виключений із списків особового складу військовій частині НОМЕР_1 , з усіх видів забезпечення.
При цьому виплату індексації грошового забезпечення було проведено позивачу на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 по справі №160/34275/23 лише 28.01.2025 в розмірі – 22 800,38 грн.
Правомірність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та не виплаті позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.07.2021 по 27.01.2025,  є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.
За правилами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП України (в редакції на час звільнення позивача зі служби) обумовлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Таким чином, застосування передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності здійснюється у разі невиплати належної позивачеві суми індексації грошового забезпечення на день виключення особи зі списків особового складу військової частини.
Указані висновки корелюються з позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17, згідно з якою під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на зміну з 19.07.2022 року нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, а як наслідок відсутність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні. 
Відповідно до статті 117 КЗпП України (у редакції, викладеній відповідно до Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»; далі - Закон №2352-ІХ) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Наведена редакція статті 117 КЗпП України набрала чинності з 19 липня 2022 року.
Тому, спірний період стягнення середнього заробітку у цій справі умовно варто поділити на 2 частини: до 19 липня 2022 року і після цього.
Період з 19 січня 2021 року по 18 липня 2022 року (до набрання чинності Законом №2352-ІХ) регулюється редакцією статті 117 КЗпП України, до внесення у неї змін Законом №2352-ІХ, тобто без обмеження строком виплати у 6 місяців. До цього періоду, у разі наявності у суду, який розглядає спір, переконання про істотний дисбаланс між сумою коштів, яку прострочив роботодавець і сумою середнього заробітку за час затримки цієї виплати він може застосувати принцип співмірності і зменшити таку виплату.
Проте, період з 19 липня 2022 року по 08 листопада 2024 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 КЗпП України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями. 
Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 29 лютого 2024 року у справі №460/42448/22, від 22 лютого 2024 року у справі № 560/831/23, від 15 лютого 2024 року у справі №420/11416/23, від 29 січня 2024 року у справі №560/9586/22, від 23.05.2024 у справі №560/11616/23.
За таких обставин, оскільки з позивачем на день його виключення із списків особового складу військової частини не було проведено усіх необхідних виплат, зокрема не було здійснено виплату індексації грошового забезпечення, то позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
При цьому закінченням проходження військової служби є день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо), про що приймається наказ. Тобто, до моменту прийняття наказу про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, останній вважається таким, що проходить військову службу.
Першим днем, з якого слід обраховувати середній заробіток за час затримки розрахунку є [день] наступний за днем виключення особи зі списків особового складу військової частини.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі №240/9951/19.
В цій справі позивача звільнено 28.07.2021 року, остаточний розрахунок проведено 28.01.2025 року. Отже, період затримки розрахунку при звільненні складає з 29.07.2021 року по 27.01.2025 року (включно). 
Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 №100 (далі - Порядок №100) передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (крім обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Так, відповідно до довідки про доходи середньоденне грошове забезпечення позивача складає 591,24 грн виходячи з розрахунку: (18032,84 грн дохід за травень 2021 року + 18032,84 грн дохід за червень 2021 року) : 61 календарний день.
Стосовно періоду з 29 липня 2021 року по 18 липня 2022 року, рішення суду учасниками справи не оскаржується. 
Щодо періоду з 19 липня 2022 року по 27 січня 2025 року, розрахунок середнього заробітку повинен здійснюватися за період не більш шести місяців, а саме за період з 19 липня 2022 року по 18 січня 2023 року наступним чином:  591,24 грн х 184 дні = 108788,16 грн. 
Враховуючи викладене загальна сума середнього заробітку за цей період затримки розрахунку при звільнені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає: 108788,16 грн з  відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
З огляду на викладене, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню у зв`язку з неправильним визначенням судом першої інстанції періоду протиправної бездіяльності відповідача та розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 липня 2022 року по 27 січня 2025 року, але не більш як за шість місяців. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та як наслідок зміни рішення суду першої інстанції шляхом викладення пунктів 2 та 3 його резолютивної частини в наступній редакції:
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 29.07.2021 по 27.01.2025 року (включно).
Стягнути з Військовою частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 108788,16 грн, з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

                                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі №160/6450/25, а саме пункти 2,3 його резолютивної частини змінити, виклавши їх в наступній редакції: 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 29.07.2021 по 27.01.2025 року (включно).
Стягнути з Військовою частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 108788,16 грн, з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 12 серпня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов