Справа № 163/2317/24  Провадження №33/802/362/25 	Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 квітня 2025 року, 
                                       В С Т А Н О В И В 

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 01 жовтня 2024 року 0 19 год 32 хв, в с. Олеськ, Ковельського району, Волинської області, керувала транспортним засобом марки «Сітроєн Берлінго» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР). 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати, як незаконну та необгрунтовану через безпідставність зупинки транспортного засобу під її керуванням, що має наслідком визнання усіх здобутих у даній справі доказів недопустимими та закриття провадження по даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Також стверджує про наявне у неї бажання пройти огляд в лікарні, яке не було реалізоване через поведінку поліцейських, які також не роз’яснили належний їй обсяг процесуальних прав, у тому числі, права на захист. Водночас, порушує перед апеляційним судом питання про поновлення строку апеляційного оскарження, як такого, що пропущений із поважних причин. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги в частині поважності підстав поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду, вважаю наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку поважними, а клопотання підставним.
ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду даної справи у Волинському апеляційному суді 11 червня 2025 року о 13 год 10 хв, що стверджується телефонограмою секретаря судового засідання відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справи Ольгою ТАРНОВСЬКОЮ, зареєстрованою в журналі реєстрації телефонограм за реєстраційним номером № 841, в судове засідання по невідомим причинам не з`явилась, про причини неявки не повідомляла, а тому, апеляційний розгляд даної справи проводиться у її відсутності. 
Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Іструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Так факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться сукупністю наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів його вини, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 140812 від 01 жовтня 2024 року, за змістом якого перша керувала транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; даними рапорту інспектора СРПП ВП №1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ДПП майора поліції Сергія ПІКАЛЮКА, змістом якого стверджується, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено за наявності достатніх даних вважати про перебування останньої в стані алкогольного сп`яніння яка, попередньо, у приміщенні магазину із іншими особами розпивала спиртні напої, роздруківкою результату тесту газоаналізатора «Alcotestr Drager 6810» від 01 жовтня 2024 року із результатом – 0, 29 ‰,копією посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданої на її ім`я. що цілком підставо було враховано судом при накладенні на неї адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, письмовим зобов`язанням останньої до протоколу серії ЕПР1 № 140812 від 01 жовтня 2024 року не керувати даним транспортним засобом протягом 24 годин, а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який,з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом її вини.
Зазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, цілком обґрунтовано взяті до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Відтак, матеріалами справи стверджується той факт, що ОСОБА_1 погодилася із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціального технічного засобу що, у тому числі, стверджується її особистим підписом на роздруківці результату тесту газоаналізатора. Відтак, законних підстав для проходження нею такого ж огляду у медичному закладі, не було. 
Тобто, процедура проведення огляду, на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння, повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання, стверджується сукупністю належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи.
Тому, вважаю висновки судді про порушення водієм пункту 2.9 а ПДР та вчинення ним, у цьому конкретному випадку, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, правильними.
Доводи ОСОБА_1 про нероз’яснення їй поліцейськими процесуальних прав спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення. де у всіх графах стоять її підписи.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» (далі – Закон) поліцейський може зупинити транспортні засоби, у тому числі, у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Як стверджується матеріалами даної справи, зокрема даними рапорту поліцейського, на момент зупинки транспортного засобу під її керуванням, у них були вагомі підстави вважати, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і підтвердилось, у подальшому, в ході проведеного огляду.  
За таких обставин, у цьому конкретному випадку, стверджувати про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням останнього, а відтак, і про неналежність та недопустимість наявних у справі доказів, підстав немає. 
Окрім того, вважаю слушним зазначити про те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти, у встановленому законом порядку, відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а предметом доказування у даній справі є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які окреслені диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є правильно установлений поліцейськими та підтверджений судом.
Наведене у своїй сукупності, свідчить про правильність висновків судді щодо наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Нових доказів, у спростування зазначених у постанові судді обставин, також надано не було, тому подана нею апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
                                П О С Т А Н О В И В
Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 квітня 2025 року. 
Подану нею апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 квітня 2025 року стосовно неї – без зміни. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: