Номер провадження: 33/813/1187/25
Номер справи місцевого суду: 523/535/25 
Головуючий у першій інстанції Шурупов В. В. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу адвоката Чернієнко Олександра Володимировича який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 25 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 25 квітня 2025 року накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 40-1 КУпАП, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 605, 60 гривень на користь Держави в особі Державної судової адміністрації України.
Зобов`язано ОСОБА_1 здати посвідчення водія на його ім`я до УПП в Одеській області ДПП.
У разі ухилення ОСОБА_1 від здачі посвідчення водія, яке посвідчує його право на керування транспортними засобами, то строк позбавлення його права керування усіма видами транспортних засобів обчислювати з дня здачі або вилучення посвідчення водія уповноваженими працівниками Національної поліції України.
Як вбачається з постанови суду першої інстанції, відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 29.12.2024 року о 05:05 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №6 по вул. Артура Савельєва (Черняховського) в м. Одесі, в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено за результатами проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.9.а «Правил дорожнього руху».
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Чернієнко О.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 25.04.2025 року, вмотивовано тим, що захисник апелянта повний текст оскаржуваної постанови суду від 25.04.2025 року отримав 30.04.2025 року о 22:56 год через підсистему «Електронний суд» в ЄСІТС, а також враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення має в собі суттєві недоліки та є таким, що складений необґрунтовано та передчасно, та підлягає скасуванню.
В апеляційній скарзі, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Чернієнко О.В. посилаючись на передчасність, незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що розгляд справи відбувся з порушенням правил підсудності, справу розглянуто судом, який повинен був повернути протокол про адміністративне правопорушення органу, який його склав, із зазначенням суду, якому підсудний розгляд вказаної справи, а саме Приморському районному суду м. Одеси, оскільки як було встановлено в судовому засіданні подія відбулася у м. Одеса по вул. Черняховського, 6, а не за місцем складання протоколу за адресою м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка (Академіка Воробйова) 9. Наголошується, що обов`язок вирішення питання чи належність до компетенції суду розгляд справи покладено на суд, а не на захисника, у зв`язку з чим твердження суду в цій частині є хибним. Крім того, в скарзі акцентується увага на тому, що працівником поліції під час оформлення адміністративних матеріалів невірно вказане місце вчинення правопорушення, оскільки вул. Воробйова 9 м. Одеса – це медичний заклад, а місце де працівники поліції зустріли ОСОБА_1 та його друга – інша адреса.
Також в скарзі наголошується, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, і цей факт він категорично заперечує, доказів керування останнім транспортним засобом та його зупинка поліцією, в матеріалах справи не має, не має і доказів порушення ОСОБА_1 ПДР. Автомобіль дійсно належить ОСОБА_1 , але він ним не керував, керував його товариш, зазначене підтверджується фрагментом відеозапису долученого до матеріалів справи поліцейськими, але суд «вирізав із контексту» цей важливий фак та перекрутив ці обставини. ОСОБА_1 погодився на огляд, оскільки був впевнений у тому, що він не порушував ПДР, так як керував не він.
В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник Чернієнко О.В., будучі повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, не з`явилися, клопотань про участь у розгляді в режимі відеоконференції не подавали.
27.07.2025 року через підсистему “Електронний суд” адвокатом Чернієнко О.В. була надіслана заява про відкладення розгляду справи, яка Одеським апеляційним судом була зареєстрована 28.07.2025 року за Вхід. № 21458/25-Вх. Заява вмотивована тим, що адвокат Чернієнко О.В. 28.07.2025 року зайнятий в іншому судовому засіданні.
Дослідивши заяву захисника Пишненка К.Ю., апеляційний суд приходить наступного висновку.
Так, у провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з 13.05.2025 року.
Тривалий не розгляд вказаної справи пов`язаний з тим, що на задоволення клопотання захисника Чернієнка О.В. попередні судові засідання, призначені на 16.06.2025, 30.06.2025, 14.07.2025 року були відкладені у зв`язку з надходженням клопотань від захисника про відкладення розгляду справи за станом здоров`я ОСОБА_1 та деякі заяви у зв`язку з зайнятістю адвоката в інших судових процесах, 28.07.2025 року від адвоката Чернієнко О.В. знову надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, тобто, апеляційним судом попередні клопотання захисту були задоволені і було вжито достатньо заходів для забезпечення права останнього на справедливий суд.
У частинах 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником ОСОБА_1 - адвокатом Чернієнко О.В. апеляційної скарги на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2025 року, у відсутність апелянтів, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 130 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення. Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ч.2 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Вирішуючи питання про поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження апеляційний суд дійшов наступного.
Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути відновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.
Як свідчать матеріали справи, в судовому засіданні 25.04.2025 року ОСОБА_1 та його захисник приймали участь, але відповідно до довідки складеної секретарем судового засідання на оголошення постанови за результатами розгляду справи не з`явилися. Відповідно до довідки про доставку електронного листа, копія постанови захиснику була надіслана та отримана останнім 01.05.2025 року.
Як вбачається з даних ЄДРСР, оскаржувана постанова до підсистеми була надіслана судом 30.04.2025 року, а загальний доступ забезпечено 01.05.2025 року, апеляційну скаргу захисником подано через підсистему «Електронний суд» 06.05.2025 року.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта, щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість та передчасність оскарженої постанови районного суду, з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційним судом встановлено таке.
За положеннями статей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз. 3,5 п.24 своєї постанови № 14 від 23.12.05 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом першої інстанції вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.
Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими районним судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №207767 від 29.12.2024 року, в якому наведені обставини порушення водієм ОСОБА_1 приписів п.2.9.а «Правил дорожнього руху», за що він притягається до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, підписаним останнім без будь-яких зауважень чи заперечень та без надання будь-яких пояснень;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №003833 від 29.12.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп1яніння;
- відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників поліції, який фактично підтверджує ті обставини, які й викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що зазначені вище докази спростовують твердження апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознакою керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення повністю відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
При цьому, твердження сторони захисту, що оскаржувана постанова підлягаю скасуванню, оскільки розглянута з порушенням правил підсудності не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції встановлюючи обставини справи всебічно та об`єктивно, усунув неточності у протоколі, щодо місця скоєння правопорушення, про які вказував захисник. А саме, допитавши свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що ОСОБА_1 було зупинено на території Приморського району по вул. Черняховського 6, в м. Одесі, з ознаками стану алкогольного сп`яніння, внаслідок чого працівниками поліції останній був доставлений в лікарню для проходження обстеження. Невірно зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу керування особою, яка притягається до відповідальності, пояснив тим, що медичне обстеження проводилось 29.12.2024 року в приміщенні лікарні і того ж дня складався протокол після отримання висновку лікаря-нарколога, біля приміщення цієї ж лікарні за адресою: м.Одеса, вулиця Віталія Нестеренка (Академіка Воробйова), 9, через що адреса знаходження автоматично зафіксувалась планшетом, на якому складався протокол.
Враховуючи роз`яснення об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, виявлення обставин, що впливають на підсудність після початку судового розгляду, не вважається порушенням правил підсудності, зазначених у п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, і не є підставою для скасування судових рішень. Це також стосується справ за КУпАП, оскільки основні принципи підсудності у кримінальному та адміністративному судочинстві є спільними.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що за правилами підсудності зазначена справа мала б розглядатися іншим судом, але оскільки вже розгляд розпочато то такий розгляд, не становить «порушення правил підсудності» і не є підставою для скасування судових рішень.
Апеляційний суд наголошує, що не заявляючи відповідне клопотання про зміну підсудності до початку розгляду справи по суті, особа фактично погоджується з визначеною підсудністю, а тому всі інші доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.
Також, суд не бере до уваги посилання на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а керував його товариш та те, що останнього не було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР, оскільки зазначене спростовується відеозаписом з бодікамер поліцейських. З відеозапису вбачається, що транспортний засіб марки «Toyota Camry» білого кольору рухався по проїзній частині дороги та після повороту зупинився у заїзній кишені. Одразу після зупинки, з водійських дверей вийшов чоловік у світлій куртці, темних штанах та білому взутті, обійшов транспортний засіб позаду і почав йти в сторону будинків. З наступного відеофайлу вбачається момент спілкування працівників поліції з двома особами, один з яких у світлій куртці, темних штанах та білому взутті, яким після встановлення особи виявився ОСОБА_1 , а інша особа у темному одязі його товариш, при спілкуванні ОСОБА_1 , не заперечував, що керував транспортним засобом, а навпаки казав, що вже приїхав до дому показуючи на будинки позаду нього. ОСОБА_1 , було роз`яснено, що він проїхав на червоне світло світлофора, та роз`яснено суть правопорушення.
Твердження сторони захисту, щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених законодавством України, повністю спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, де він поставив свої підписи у тому числі з приводу роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.
Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Також, апеляційний суд зауважує, що апеляційна скарга фактично дублює позицію, яку вже було висловлено стороною захисту при розгляді справи у суді першої інстанції, і яка була всебічно розглянута та вичерпна мотивована у постанові суду.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Чернієнко Олександру Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Чернієнко Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2025 року, щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов