УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2025 року
м. Київ
справа № 463/12077/20
провадження № 51 - 1408 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 16 липня 2025 року, 
встановив:
Як убачається із касаційної скарги та інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду              м. Львова від 15 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР на підставі заяви від 26 листопада 2020 року про вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вищевказану ухвалу слідчого судді.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2021 року закрито провадження за заявою представника ФГ " ОСОБА_4 " -            ОСОБА_4 про перегляд ухвали Тернопільського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 16 липня 2025 року заяву представника ФГ " ОСОБА_4 " - ОСОБА_4 про перегляд ухвали Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2021 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
У касаційній скарзі  ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали Тернопільського апеляційного суду від 16 липня 2025 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 1, 9, 56, 370, 419, 459, 462 КПК України, оскільки у своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами він чітко виконав вимоги ч. 2 ст. 459 КПК України. Вказує, що були порушені його права, передбачені статтями 40, 55 Конституції України та ст. 56 КПК України. При цьому зазначає, що він послався на постанову Верховного Суду від 07 травня 2025 року у справі № 463/11488/20 (провадження № 51-3142 км 21), у якій вказується про те, що висновок апеляційного суду щодо того, що жодна норма КПК України не містить вказівки на можливість перегляду за нововиявленими обставинами ухвал слідчих суддів, а також ухвал суду апеляційної інстанції, постановлених за результатами перегляду вказаних ухвал, оскільки у главі 34 КПК України йдеться лише про «суд», а не «слідчого суддю», не грунтується на вимогах кримінального процесуального закону, так як протирічить положенням ч. 1 ст. 459 КПК України, Рішенню Конституційного Суду України від 10 квітня 2024 року № 5-р(ІІ)/2024 та висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 24 лютого 2025 року (справа № 991/7253/23, провадження № 51-7441 кмо 23). Тому вважає, що обставини, встановлені у вказаній постанові Верховного Суду від 07 травня 2025 року впливають на законність та обгрунтованість ухвали Тернопільського апеляційного суду від  23 червня 2021 року. 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, окрім іншого, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. 
У ст. 459 цього Кодексу наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
Відповідно до положень зазначеної норми права нововиявленими обставинами визнаються:
- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 460 КПК України, учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Стаття 3 КПК України чітко розрізняє стадії досудового розслідування і судового провадження (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України) і визначає судове провадження як кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами (п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України).
У той же час згідно з пунктами 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Отже, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Як убачається із копії ухвали апеляційного суду, вказаний суд зазначив, що доводи ОСОБА_4 про наявність постанови Верховного Суду від 07 травня 2025 року в справі №463/11488/20, в якій викладені інші правові висновки, ніж в ухвалі Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2021 року, не є нововиявленими обставинами в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України.
Тому апеляційний суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд ухвали Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області від                     23 червня 2021 року за нововиявленими обставинами слід відмовити, з чим погоджується і колегія суддів. 
Так, за змістом ч. 2 ст. 459 КПК України обставина щодо формування і розвитку судової практики Верховного Суду не є нововиявленою обставиною у розумінні приписів цієї статті кримінального процесуального закону та, відповідно, не може бути законною підставою перегляду ухвали Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2021 року за нововиявленими обставинами.
Водночас Конституційний Суд України у Рішенні від 10 квітня 2024 року № 5-р(ІІ)/2024 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) припис ч. 1 ст. 459 КПК України, який не містить заборони на перегляд за нововиявленими обставинами будь-яких видів судових рішень, що набрали законної сили. Разом із тим, стосовно ухвал слідчих суддів, додержання принципу остаточності судового рішення зумовлює право на їх перегляд за нововиявленими обставинами лише за наявності істотних та переконливих передумов для такого перегляду. 
Такими умовами Конституційний Суд України визначив потреби додержання вимог щодо розумних строків досудового розслідування, а також коли ухвала слідчого судді не відповідає вимозі справедливості та безпідставно обмежує конституційні права та свободи людини, а її подальша чинність суперечитиме меті здійснення кримінального судочинства. Перегляд ухвали слідчого судді за нововиявленими обставинами у таких випадках буде спрямований на усунення судових помилок та забезпечення захисту прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження на стадії досудового розслідування (див. абз. 3 п. 4.5. рішення № 5-р(ІІ)/2024).
Спираючись на висновки Конституційного Суду України в рішенні № 5-р(ІІ)/2024, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від                24 лютого 2025 року (справа № 991/7253/23) сформувала правозастосовну позицію, за якою ухвала слідчого судді може бути переглянута слідчим суддею під час досудового розслідування за нововиявленими обставинами, зазначеними у ч. 2 ст. 459 КПК України, коли вона безпідставно обмежує конституційні права та свободи людини і її подальша чинність суперечитиме меті здійснення кримінального судочинства, а також якщо вона не втратила законної сили внаслідок спливу строку її дії або внаслідок її виконання та відсутні інші засоби правового захисту цих прав і свобод (апеляційне оскарження, періодичний перегляд, нове звернення тощо). 
При цьому рішення за наслідками перегляду за нововиявленими обставинами може бути оскаржене в порядку, передбаченому КПК України, для оскарження того рішення, перегляду якого вимагала зацікавлена особа. 
Враховуючи викладене, посилання ОСОБА_4 у касаційні скарзі щодо наявності нововиявлених обставин не заслуговують на увагу.
Крім того, як слідує із копії ухвали апеляційного суду, колегія суддів визнала необгрунтованими доводи заявника про те, що ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2021 року порушено права, гарантовані статтями 40, 55 Конституції України та ст. 56 КПК України, оскільки заява ОСОБА_4 подана ним в інтересах фермерського господарства, тобто юридичної особи, в той час як положення статей 40, 55 розділу ІІ Конституції України визначають права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Також, щодо стверджуваного порушення                  ст. 56 КПК України в поданій заяві не зазначено, які саме процесуальні права юридичної особи, як потерпілого в кримінальному провадженні, заявник вважає порушеними і в чому ці порушення полягають та яким чином перешкоджає їх реалізації наявність ухвали Тернопільського апеляційного суду від 23 червня                2021 року.
Тому доводи ОСОБА_4 щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону не заслуговують на увагу.
Таким чином, апеляційний суд, залишаючи без задоволення заяву представника ФГ " ОСОБА_4 " - ОСОБА_4  про перегляд ухвали Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2021 року за нововиявленими обставинами, діяв відповідно до вимог закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                           ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 16 липня 2025 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                  ОСОБА_3