П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  686/9612/25                                       Головуючий у 1-й інстанції:  Порозова І.Ю. 
Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
22 липня 2025 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №2708 від 04.03.2025р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.04.2025 позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення № 2708 від 04.03.2025 року, винесену виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.3 ст.210-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , має актуальний військово-обліковий документ №190720242651664900001, згідно довідки №460 від 25.02.2025 року ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як особі з інвалідністю строком до 09.05.2025 року. 
Відповідно до постанови №2708 від 04.03.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, за те, що він не прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 22.01.2025 року на 09 год. 00 хв. про що повідомлявся засобами поштового зв`язку через АТ «Укрпошта» на адресу: АДРЕСА_1 . У визначені в повістці дату і час, ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неприбуття у встановленому законом порядку ТЦК та СП не повідомляв. 28.03.2025 року після дзвінка співробітника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 з`явився до ТЦК та СП 29.03.2025 року, де ним отримано копію Постанови №2708 від 04.03.2025 року.
Враховуючи, що ОСОБА_1 у визначені в повістці дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, про поважність причин неприбуття у встановленому законом порядку не повідомив, у постанові констатується факт порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Не надано таких доказів і відповідачем у справі.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до якої в редакції на час виникнення спірних правовідносин:
Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1 ст.210-1 КУпАП).
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.210-1 КУпАП).
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст.210-1 КУпАП).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
Отже, на дату винесення відповідачем спірної постанови в Україні діяв особливий період, що є підставою для застосування ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Зі змісту спірної постанови відповідача вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не прибув 22.01.2025 на 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці №1801430 направленій Укрпоштою на адресу вказану ним, як місце проживання, поштове направлення №0610221429560, яку не отримав, повістку повернуто у зв`язку із відсутністю за вказаною адресою, що підтверджується повісткою, трекінгом відправлення, причини неявки не повідомив.
Колегія суддів встановила, що 09.01.2025 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформовано повістку, відповідно до якої позивачу необхідно з`явитися для уточнення даних 22.01.2025 року о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Теофіполь).
Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, у розумінні п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням повідомлення військовозобов`язаного про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, зокрема, поштове повідомлення з відміткою про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивач, будучи належним чином повідомленим про виклик до ТЦК на 22 січня 2025 року для уточнення даних, без поважних причин не прибув, відтак його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо правильності адреси: АДРЕСА_2 , оскільки згідно з витягом з Реєстру територіальної громади №2025/002665518 ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою лише з 25.02.2025, тоді як повістка була оформлена 09.01.2025.
Крім того, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №53 від 26.02.2025 року, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положення ст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 год. 04.03.2025 року в кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується підписом позивача.
Неотримання другого примірника протоколу не є тим процесуальним порушенням, що свідчить про протиправність постанови.
З урахуванням наведеного апеляційний суд не погоджується із доводами позивача про те, що йому не було роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, не надано можливості користуватися такими правами, а також належним чином не було повідомлено про розгляд справи чим порушено права позивача на участь у такому розгляді та свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.
Аналізуючи вказане, судова колегія зазначає, що позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду справи з 04.03.2025 та/або залучення захисника не заявляв, у зв`язку з чим в уповноваженої особи відповідача не було перешкод розглянути справу о 10:00 год. 04.03.2025 року та, за наявності підстав, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Доводи позивача про неналежний розгляд справи про адміністративне правопорушення, що свідчить про недоведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є необгрунтованими, оскільки відповідно до п.1 ст.247, ст.251 КУпАП винність позивача підтверджується іншими наданими відповідачем доказами.
Також апеляційним судом не встановлено порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Стосовно доводів позову про наявність у позивача відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, то слід зазначити, що згідно довідки від 25.02.2025 №466 таку відстрочку позивачу надано з 25.02.2025, тоді як по повістці він повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних на 22.01.2025.
Отже, враховуючи вище встановлене в контексті норм законодавства, судова колегія вважає, що в даному випадку т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 правомірно прийнято оскаржувану постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, зокрема щодо неповідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. 
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2025 року скасувати.
Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.   
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3      статті 272 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.