ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" липня 2025 р.                                                                     Справа №918/533/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді                                                                             Галушко Н.А.
суддів                                                                                                    Желіка М.Б.   
                                                                                                                 Орищин Г.В.
секретар судового засідання – Гунька О.П.

за участю представників учасників процесу:
представник позивача – Братцева Н.С.
представник відповідача – Костишин В.М.
представник третьої особи – не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу ФОП Лакатош Івана Івановича від 05.04.25 (вх. № ЗАГС 01-05/1075/25 від 09.04.25)
на рішення Господарського суду Закарпатської   області від 03.03.2025 (повне рішення складено та підписано 19.03.2025, суддя Д. Є. Мірошниченко)
у справі № 918/533/24
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торговельна фірма "Екоресурс",
до відповідача:    ФОП Лакатош Івана Івановича, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:    ФОП Круз Бушко Елізабет,
про:    стягнення 465 931,45 грн. збитків,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
На розгляд Господарського суду Рівненської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торговельна фірма "Екоресурс" ( далі –ТОВ “Виробничо-торговельна фірма "Екоресурс", позивач) до  Фізичної особи-підприємця Лакатош Івана Івановича (далі – ФОП Лакатош І.І., відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача,  Фізичної особи-підприємця Круз Бушко Елізабет  (далі  - ФОП Круз Бушко Елізабет, третя особа) про стягнення завданих збитків в сумі 465 931,45 грн (з врахуванням заяви про зміну предмету позову, прийнятої ухвалою суду від 30.07.2024).
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі укладених між позивачем (замовником) та третьою особою (експедитором), а також третьою особою та відповідачем (перевізником) договорів ФОП Лакатош І.І. здійснював перевезення вантажу (мармурових плит) автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, під час якого відбулось часткове пошкодження такого, внаслідок чого позивачу завдано збитків на суму 465 931,45 грн, з яких: сума пошкодженого товару – 419 768,70 грн та сума витрат, сплачених за митне оформлення товару – 88 585,07 грн.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09.10.2024 матеріали справи № 918/533/24 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Закарпатської області.
Рішенням Господарського суду Закарпатської     області  від  03.03.2025 у справі №918/533/24 позов задоволено. Стягнуто з ФОП Лакатош І.І. на користь ТОВ “Виробничо-торговельна фірма "Екоресурс" 465 931,45 грн завданих збитків та 6 988,97 грн на відшкодування сплаченого судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджено факт пошкодження вантажу позивача  при його перевезенні відповідачем. Оскільки, законодавчими нормами саме на перевізника покладений обов`язок забезпечити схоронність вантажу в період здійснення перевезення, за умовами укладеного між відповідачем (перевізником) та третьою особою (експедитором) договору саме перевізник відшкодовує завдані внаслідок пошкодження вантажу матеріальні збитки, відповідачем належними доказами не доведено, що вантаж був пошкоджений з причин його неналежного кріплення вантажовідправником, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
ФОП Лакатош І.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить cкасувати  рішення Господарського суду Закарпатської     області  від  03.03.2025 у справі №918/533/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вимоги апелянта обґрунтовані невідповідністю висновків суду першої інстанції встановленим обставинам справи.
Зокрема, скаржник зазначає, що за умовами укладеного між позивачем та третьою особою договору  саме на позивача покладено обов`язок із забезпечення завантаження транспортного засобу, розміщення та кріплення вантажу таким чином, щоб гарантувати його збереження під час транспортування. Оскільки пошкодження вантажу виникло внаслідок його неналежного пакування та кріплення, що підтверджується наявним в матеріалах справи Сюрвеєрським висновком №01241 від 02.11.2023, в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, що є обов`язковою умовою для цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків. 
Разом з тим, зважаючи на те, що Сюрвеєрський висновок №01241 від 02.11.2023 визнаний судом першої інстанції неналежним та недопустимим доказом, апелянт вважає, що для встановлення всіх обставин справи необхідно призначити судову експертизу.
Відтак, разом з апеляційною скаргою скаржником подано клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи для вирішення питання: «Які причини пошкодження вантажу, яке мало місце під час здійснення перевезення даного вантажу за маршрутом м. Новельда- м. Валенсія (Іспанія) – с. Партизанське (Україна) в період з 20.09.2023 по 04.10.2024?».
ТОВ “Виробничо-торговельна фірма "Екоресурс"  подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Закарпатської     області  від  03.03.2025 у справі №918/533/24  залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зокрема, позивач зазначає, що за умовами укладеного між відповідачем та третьою особо договору саме ФОП Лакатош І.І.  несе матеріальну відповідальність перед власником вантажу (позивачем) у разі його пошкодження чи  знищення. Зважаючи на наведене та те, що в матеріалах справи відсутні будь-які зауваження водія відповідача щодо неналежного пакування, розміщення чи кріплення  вантажу, а пошкодження такого було наслідком допущеної водієм аварійної ситуації на дорозі, саме ФОП Лакатош І.І.  повинен відшкодувати завдані позивачу збитки.
При цьому, позивач  вважає, що Сюрвеєрський висновок №01241 від 02.11.2023 не є належним доказом у справі, оскільки не є висновком експерта в розумінні положень ГПК України та складений лише на підставі фіксації розташування вантажу під час його розвантаження (без врахування даних про кріплення вантажу при його завантаженні вантажовідправником). 
Водночас, позивач заперечує проти задоволення клопотання апелянта про призначення судової експертизи у даній справі, зазначаючи, що таке не було заявлене відповідачем в процесі розгляду справи судом першої інстанції та спрямоване на затягування розгляду справи.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025  справу №918/533/24 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Лакатош І.І. на рішення Господарського суду Закарпатської   області від  03.03.2025 у справі № 918/533/24 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.05.2025.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025  розгляд справи відкладено на 17.06.2025.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.06.2025  оголошено перерву в судовому засіданні до  02.07.2025.
В судове засідання з`явились представники сторін.
Третя особа участі уповноваженого представника в судовому засіданні повторно не забезпечила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у  статті 202 ГПК України.
Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2  статті 202 ГПК України  неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи положення  статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення третій особі ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника третьої особи.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подане клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі.
Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до норм  ст.13 ГПК України  судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, і суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Згідно  зі ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
За змістом ст. ст.98, 99 ГПК України  учасник справи може подати суду висновок експерта, зроблений на його замовлення. Також, суд може призначити експертизу у справі за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи.
Згідно з ч.1  ст.181 ГПК України в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.
Пунктами 8, 10  ст.182 ГПК України визначено, що саме у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, заяви та клопотання учасників справи.
Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не заявлялось суду першої інстанції клопотання про призначення експертизи у даній справі, відповідачем не обгрунтовано неможливості заявити таке клопотання чи подати суду висновок експерта, зроблений на його замовлення, колегія суддів відмовила у  задоволенні клопотання апелянта про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі на стадії апеляційного провадження.
У судовому засіданні 02.07.2025 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
10.06.2021 між ТОВ  "Виробничо-торговельна фірма "Екоресурс" (покупець) та Florantina Stone S.A. (продавець) укладено контракт № 10/06-2021 (далі – Контракт № 10/06-2021), відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язаний поставити, а покупець оплатити продукцію: мармурні плити та плитку у обсягах та по цінам згідно з Інвойсами/рахунками, які є невід`ємною частиною цього контракту. 
Пунктом 2.1 Контракту № 10/06-2021 передбачено, що кількість та якість товару, який поставляється, повинна відповідати міжнародним вимогам та зазначається у рахунку-фактурі до Контракту.
Пунктом 3.1 Контракту № 10/06-2021 його сторони погодили, що ціна на товар зазначається у євро за 1 метр квадратний, вказується у Інвойсах на кожну партію товару та включає у себе вартість пакування, тари, завантаження, транспортування до порту відвантаження, завантаження на борт судна (автомобіля).
Відповідно до п. 3.2 Контракту № 10/06-2021 загальна вартість Контракту складає 43 000,00 євро.
Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Контракту № 10/06-2021 поставка товару здійснюється на умовах EXW Новелда (Аліканте, Іспанія) у редакції Інкотермс 2010 року для подальшої поставки товару до України. Поставка товару здійснюється протягом 30 днів після надходження передплати на розрахунковий рахунок продавця.
Пунктом 8.1 Контракту № 10/06-2021 встановлено, що пакування та тара, у якій відвантажується товар, повинна відповідати міжнародним стандартам або технічним умовам та забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, збереження товару, схоронність товару під час транспортування. 
04.12.2021 укладено додаткову угоду № 1 до Контракту № 10/06-2021, якою п. 3.2 цього контракту викладено у новій редакції: "Загальна вартість Контракту складає 70 000,00 євро".
10.02.2023 між ТОВ  "Виробничо-торговельна фірма "Екоресурс" (покупець) та Gomez Grau S.L (продавець) укладено контракт № 10/02-2023 (далі – Контракт № 10/02-2023), відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язаний поставити, а покупець оплатити продукцію: мармурні плити та плитку (товар) у обсягах та по цінам згідно з  Інвойсами/рахунками, які є невід`ємною частиною цього контракту. 
Пунктом 2.1 Контракту № 10/02-2023 передбачено, що кількість та якість товару, який поставляється повинна відповідати міжнародним вимогам та зазначається у рахунку-фактурі до Контракту.
Пунктом 3.1 Контракту № 10/02-2023  його сторони погодили, що ціна на товар вказується у євро за 1 метр квадратний, зазначається у Інвойсах на кожну партію товару та включає у себе вартість пакування, тари, завантаження, транспортування до порту відвантаження, завантаження на борт судна (автомобіля).
Відповідно до п. 3.2 Контракту № 10/02-2023 загальна вартість Контракту складає 43 000,00 євро. 
Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Контракту № 10/02-2023 поставка товару здійснюється на умовах EXW Валенсія (Іспанія) у редакції Інкотермс 2010 року для подальшої поставки товару до України. Поставка товару здійснюється протягом 30 днів після надходження передплати на розрахунковий рахунок продавця. 
Пунктом 8.1 Контракту № 10/02-2023 встановлено, що пакування та тара, у якій відвантажується товар, повинна відповідати міжнародним стандартам або технічним умовам та забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, збереження товару, схоронність товару під час транспортування. 
На виконання зазначених вище контрактів № 10/06-2021 та № 10/02-2023 оформлено пакувальні листи, у яких було відображено види товару, його кількість, номер упаковки (місця), оформлено міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR), які містять інформацію про відправників (пункт 1), а саме Florantina Stone S.A. та Gomez Grau S.L, а також про перевізника (пункт 16), а саме ФОП Лакатош І. І. тощо. 
Окрім цього, 03.08.2020  між ТОВ  "Виробничо-торговельна фірма "Екоресурс" (замовник) та ФОП Круз Бушко Елізабет (експедитор) укладено договір № FZ-03/08/20 про транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні (далі – Договір № FZ-03/08/20). 
Згідно з пунктом 1.1 Договору № FZ-03/08/20 експедитор зобов`язується здійснити перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, відповідно до заявок замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити зазначені послуги.
Відповідно до п. 2.2 Договору № FZ-03/08/20 перевезення виконуються відповідно до умов цього Договору, Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП, інших міжнародних угод. 
Заявки на перевезення вантажів є невід`ємною частиною цього Договору. При розбіжності умов заявки і Договору пріоритет мають умови Договору (пункт 2.5 Договору №FZ-03/08/20). 
Пунктом 3.10 Договору № FZ-03/08/20 його сторони погодили, що замовник зобов`язаний надати можливість водієві експедитора здійснювати контроль за правильністю навантаження/розвантаження, розміщення та кріплення вантажу, а також надати можливість водієві експедитора здійснити перерахунок місця та перевірити зовнішній стан упаковки. 
Відповідно до п. 4.2 Договору № FZ-03/08/20 експедитор виконує перевезення вантажів за найкоротшим маршрутом, відкритим для міжнародного автомобільного руху, забезпечуючи доставку вантажу з розрахунку 400 км на добу. 
Пунктом 4.3 Договору № FZ-03/08/20 встановлено обов`язок експедитора інформувати замовника про вимушені затримки транспортних засобів у дорозі, аварії та інші обставини, що перешкоджають своєчасній доставці вантажу. 
Відповідно до п. 4.5 Договору № FZ-03/08/20 експедитор несе відповідальність за збереження вантажу відповідно до чинного законодавства. 
Пунктами 10.1,10.3 Договору № FZ-03/08/20 сторони погодили, що такий набирає чинності з дня його підписання та буде діяти до 31.12.2020. Якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення терміну дії Договору не повідомить іншу сторону у письмовій формі про розірвання даного Договору, то термін його дії буде автоматично продовжуватись на кожний наступний рік.
На виконання умов Договору № FZ-03/08/20 його сторонами погоджено заявку №20/09 від 20.09.2023 на транспортно-експедиційні послуги на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні на наступних умовах: маршрут: Валенсія+Новельда+Монфорте дел Сід (Іспанія) – м. Дніпро, Дніпропетровська область; вантаж: мармурові плити на пірамідах; вага брутто, об`єм: до 23000 кг; тип напівпричепа: тент, 1 авто; дата завантаження: 20.09.2023; адреса завантаження і контактна особа: 1. FIORANTINA STONE-Paraje la Buitrera, s/n, 03670 Monforte del Cid (Alicante) 2. Gomez Grau, C/ Del Teular, 6 Poligono Ind, 46814 Llanera de Ranes, Valencia 3. ANTAN MARBLE-Juan Sebastian el Cano, 38-40 03660, Novelda (Alicante); адреса митного оформлення і контакти: за вказівкою відправника; перетин кордону: Чоп; адреса розмитнення: м. Дніпро, пл. Десантників, 5; адреса вивантаження: с. Партизанське, вул. Заводська, 29,; вартість перевезення і спосіб оплати: 116670UHY. Оплата здійснюється у день розмитнення; номер автомобіля: НОМЕР_1 /AO0105XF, Ісак Юрій; додаткові умови: печатки на кордоні – за вказівкою клієнта. 
Окрім цього, 18.03.2023 між ФОП Круз Бушко Елізабет (експедитор) та ФОП  Лакатош І.І. (перевізник) укладено договір №FP-18/09/2023 на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів у міжнародному сполученні (далі – Договір № FP-18/09/2023). 
Пунктами 2.1,2.2 Договору № FP-18/09/2023 передбачено, що експедитор виступає від свого імені і за дорученням організацій, з якими має прямі договори, і які є самостійними юридичними особами. Перевізник виступає від свого імені, гарантує високу якість обслуговування замовників експедитора і несе перед ними повну матеріальну відповідальність. 
Відповідно до п. 2.3 Договору №FP-18/09/2023 перевезення виконуються відповідно до умов цього Договору, Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (КДПВ), митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП, інших міжурядових угод. 
Пунктом 2.4 Договору № FP-18/09/2023 сторони взяли на себе зобов`язання не розголошувати комерційну інформацію і не вживати інших дій, які можуть завдати матеріальної та моральної шкоди іншій стороні.
Відповідно до п. 3.1 Договору № FP-18/09/2023 експедитором для здійснення конкретних перевезень подаються телексом або факсом заявки з метою здійснення перевезень вантажів. У заяві повідомляється: дата і точна адреса завантаження/розвантаження; адреса відправника і одержувача вантажу; адреси проведення митних формальностей при навантаженні і розвантаженні вантажу; відомості про вантаж; маршрут руху; необхідний рухомий склад; суму фрахту; митниці перетину кордону, експедиторські фірми по обробці вантажів на прикордонних переходах, особливості перевезення конкретного вантажу та інші додаткові інструкції. 
Відповідно до п. 5.4 Договору № FP-18/09/2023 перевізник інструктує водіїв про правила і умови перевезень вантажів у міжнародному сполученні, про порядок прийому і здачі вантажів, правила оформлення товарно-транспортної накладної, митної та іншої документації, правила дорожнього руху, дотриманні режиму праці та відпочинку при управлінні транспортним засобом. 
Пунктом 5.5 Договору № FP-18/09/2023 визначено, що перевізник несе відповідальність за дії своїх водіїв на іноземній території та території СНД і дотримання ними національних законів і міжнародних конвенцій. У зв`язку з цим відшкодовує всі витрати, що можуть виникнути внаслідок невиконання водіями приписів і правил поводження з митним вантажем або внаслідок невідповідності даних в транспортних документах фактичному вантажу.
Відповідно до п. 5.6 Договору № FP-18/09/2023 перевізник відшкодовує експедитору всі витрати, пов`язані з виконанням перевезень, нанесенням матеріальних збитків вантажу, а також в інших непередбачених випадках. 
Відповідно до п. 7.1 Договору № FP-18/09/2023 у разі пошкодження, знищення вантажу, що перевозиться, прострочення в доставці перевізник несе матеріальну відповідальність перед власником вантажу відповідно до Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах, МДП. 
Відповідно до п.п. 11.1 ,11.2Договору № FP-18/09/2023 такий вступає в силу з моменту його підписання і діятиме до 31.12.2023. Якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну дії договору не повідомить іншу сторону в письмовій формі про розірвання цього договору, то термін його дії буде автоматично продовжуватися на кожний наступний календарний рік. 
На виконання умов вказаних договорів, 20-21.09.2023  в Іспанії до автомобіля AO0105EX/ НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 продавцями було завантажено товар позивача. 
03.10.2023 автомобіль з державним номером AO0105EX/ НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 прибув за адресою: АДРЕСА_1 з товаром, належним позивачу. 
Як зазначає позивач, при відкритті машини водієм в присутності представників ТОВ "Виробничо-торговельна фірма "Екоресурс" та страхового комісара з`ясувалось, що товар пошкоджений.
04.10.2023 складено Акт про загибель, пошкодження, втрату майна (далі – Акт про загибель), що належить позивачу, в якому, серед іншого, зафіксовано наступне:
1) у розділі І Загальні відомості про подію, яка відбулась у графі "час та дата настання події" було зазначено: 03.10.2023 14:20; 
2) у розділі І Загальні відомості про подію, яка відбулась у графі "характеристика події" зазначено: пошкодження вантажу внаслідок аварійної ситуації на дорозі.
Також у Акті про загибель наведено детальний опис пошкоджень майна, а саме: плити ТР13325 – мікротріщини на 2 плитах, палет з 6 листів Carrara Venata без пошкоджень, ТР13786 Cosmic з пошкодженими кутами 11х24 см, 11х20 см в слебе, FCP 0001 Cippolino мікротріщини L-10 см у верхній частині, Dovor White FDO 0002 8 одиниць, TAJMAHAL тріщини у нижній частині НОМЕР_3 м, ТР 14045 Кriptol 2 листа розбиті, тріщини у центральній частині, Dall Mare TRB 596 2 листа розбиті, тріщини, TP 14289 Belvedere 2 листа розбиті.
До Акта про загибель водієм ОСОБА_2 додані письмові пояснення від 04.10.2023, у яких останній зазначив, що: " слідуючи в Кіровоградській області с. Велика Виска на дорозі склалась аварійна ситуація і в автомобілі спрацювала система екстреного гальмування, через що вантаж змістився та був пошкоджений".
Відповідно до міжнародної накладної CMR №131755 позивачем отримано вантаж від Florantina Stone S.A. 04.10.2023 та внесено запис такого змісту: "Розбито 20 слябів при транспортуванні. Вивантаження в присутності страхового комісара 04.10.2023 о 14:20". 
Відповідно до міжнародної накладної CMR № 131757 позивачем отримано вантаж від Gomez Grau S.L 04.10.2023 та внесено запис такого змісту: "Розбито 6 слябів та 23 тріснули при транспортуванні. Вивантаження в присутності страхового комісара 04.10.2023 о 14:20".
На підтвердження суми збитків, заявлених до стягнення у даній справі, позивачем до позовної заяви долучено: 
- платіжну інструкцію від 18.09.2023 № 336, яка  підтверджу оплату позивачем і 8 547,55 євро на користь Gomez Grau S.L на виконання контракту № 10/02-2023;
- платіжну інструкцію від 30.09.2023 № 300, яка підтверджує  оплату позивачем 11 595,70 євро на користь Florantina Stone S.A. на виконання контракту №10/06-2021; 
- платіжну інструкцію № 4012 від 27.09.2023 на суму 185 000,00 грн без ПДВ, яка підтверджує здійснення позивачем на користь ОВВ, ДМУ передплати за митне оформлення вантажу;
- платіжну інструкцію № 4013 від 27.09.2023 на суму 30 000,00 грн без ПДВ, яка підтверджує здійснення позивачем на користь ОВВ, ДМУ передплати за митне оформлення вантажу; 
- платіжну інструкцію № 4018 від 03.10.2023 на суму 4 000,00 грн без ПДВ, яка підтверджує здійснення позивачем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліберія Груп" оплати за консультаційні послуги; 
- інвойс Florantina Stone S.A. від 20.09.2023 № Е 15191 на суму 12 948,30 євро; 
- проформа інвойс Gomez Grau S.L від 13.09.2023 № 454/2023 на суму 10 266,13 євро; 
- комерційний інвойс Gomez Grau S.L від 21.09.2023 № 23/D/00138.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини (частина 2  статті 11 ЦК України).
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 929 ЦК України унормовано, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Дана норма також кореспондується зі статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" та статтею 316 ГК України.
Відповідно до частини 2 статті 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.
Відповідно до частини 1  статті 909 ЦК України  за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до частин 1-3 статті 917 ЦК України перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором. Відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу. Відправник повинен пред`явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог. Перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.
Згідно з частиною 1 статті 918 ЦК України завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (частина 1 статті 920 ЦК України).
Пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача, наявності та розміру понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 910/3579/17 та від 20.10.2020 у справі № 910/17533/19.
Відповідно до статті 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
За змістом частин 1-4 статті 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість. Якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату.
Відповідно до п. 7.1 Договору № FP-18/09/2023, на підставі якого здійснювалось перевезення вантажу відповідачем, у разі пошкодження, знищення вантажу, що перевозиться, прострочення в доставці перевізник несе матеріальну відповідальність перед власником вантажу ( у даному випадку позивачем) відповідно до Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах, МДП. 
Відповідно до п. 5.6 Договору № FP-18/09/2023 перевізник відшкодовує всі витрати, пов`язані з нанесенням матеріальних збитків вантажу.
Законом України № 57-V від 01.08.2006 Україна приєдналась до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19.05.1956 в м. Женеві (далі - Конвенція).
Відповідно до п. 1 ст. 1 Конвенції така застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів за винагороду за допомогою автомобілів у випадку, коли місце прийняття до перевезення вантажу та місце, передбачене для його здачі, знаходяться на території двох різних держав, одна з яких є учасником Конвенції
Відповідно до статті 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.
Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.
Приписами пунктів 1, 2 статті 18 Конвенції визначено, що тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику.
За умови дотримання пунктів 2 - 5 статті 18 Конвенції, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата чи ушкодження вантажу є наслідком особливого ризику, нерозривно пов`язаного з однією чи декількома з перерахованих нижче обставин, зокрема, з обробкою, навантаженням, складуванням чи вивантаженням вантажу відправником або одержувачем, чи особами, які діють від імені відправника або вантажоодержувача (частина 4 статті 17 Конвенції).
Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, надати докази невиконання зобов`язань і підтвердити причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.
Вина перевізника за втрату, нестачу, псування та ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту, презюмується.
Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини відправника вантажу.
Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача (перевізника) збитків, завданих пошкодженням вантажу позивача під час міжнародного перевезення автомобільним транспортом. 

Факт пошкодження вантажу підтверджується Актом про загибель від 04.10.2023 та не заперечується відповідачем. Сума завданих позивачу збитків підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не заперечується та не спростовується відповідачем.
До Акта про загибель водієм відповідача ОСОБА_2 додані письмові пояснення від 04.10.2023, у яких останній зазначив, що: " на дорозі склалась аварійна ситуація і в автомобілі спрацювала система екстреного гальмування, через що вантаж змістився та був пошкоджений".
Однак, за доводами відповідача, причиною пошкодження вантажу було його неналежне пакування та кріплення, що підтверджується наявним у матеріалах справи Сюрвеєрським висновком №01241 від 02.11.2023 та свідчить про відсутність вини перевізника.
Щодо даних доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 8 Конвенції, приймаючи вантаж, перевізник перевіряє: вірність записів,  зроблених у  вантажній  накладній  щодо  числа вантажних місць, а також їх маркування та нумерації місць; зовнішній стан вантажу і його упаковки. Якщо  перевізник  не  має достатньої можливості перевірити  вірність записів,  зазначених у підпункті a) пункту 1 цієї статті,  він   повинен   зробити   обгрунтовані  застереження  у  вантажній  накладній.  Він  повинен  також  мотивувати   всі   зроблені   ним  застереження  щодо  зовнішнього стану вантажу і його упаковки. 
Однак, у міжнародних товарно-транспортних накладних CMR № 131755 та CMR № 131757 відсутні будь-які застереження водія перевізника щодо неправильності завантаження товару, його розміщення, кріплення у транспортному засобі тощо.
Відповідно до висновків Верховного Суду про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 907/746/17, від 05.02.2019 у справі № 903/181/18, від 26.03.2018 у справі № 910/5040/17, від 21.02.2020 у справі № 907/746/17 перевізник, прийнявши товар в пункті завантаження без будь-яких зауважень у товарно-транспортних документах, в тому числі без зазначення недоліків, пов`язаних з порушенням порядку завантаження товару, його розміщення, кріплення у транспортному засобі, несе повну відповідальність за його збереження до моменту передання вантажоодержувачу.
У матеріалах справи відсутні також інші належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували неналежне розміщення та кріплення вантажу на етапі його завантаження вантажовідправником. 
Сюрвеєрський висновок від 02.11.2023 № 01241, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ільченком Д. В.,  не приймається судом як висновок експерта, оскільки у такому  не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду та що сюрвейер обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтею 384 КК України, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 101 ГПК України.
Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, Сюрвеєрський висновок від 02.11.2023 № 01241 було виконано в межах страхової справи на замовлення ПрАТ "Страхова група "ТАС", яке не є стороною у цій справі, а також без реального огляду (дослідження) пошкодженого вантажу, пакування та транспортного засобу, а лише на підставі наданих ПрАТ "Страхова група "ТАС" даних, документів та фотографій.
Наявна в матеріалах справи нотаріально засвідчена заява свідка ОСОБА_3 (водія відповідача) від 05.08.2024 також не може бути належним доказом неправильного розміщення чи кріплення вантажу, оскільки  містить виключно суб`єктивну оцінку та припущення щодо причин його пошкодження.
При цьому, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення перевізником ( його водієм) перевірки кріплення чи розміщення вантажу вантажовідправником, звернення до експедитора з цього приводу тощо.
З урахуванням наведеного суд відхиляє покликання апелянта на те, що вантаж був пошкоджений саме з причин його неналежного кріплення вантажовідправником, як таке, що не підтверджене  належними доказами
Враховуючи наведене вище в сукупності, зокрема, законодавчо визначений обов`язок перевізника забезпечити збереження вантажу  під час його перевезення, передбачену договором матеріальну відповідальність перевізника перед власником вантажу за його пошкодження, а також відсутність належних доказів пошкодження вантажу саме з причин його неналежного кріплення вантажовідправником, про що зазначає апелянт, колегія суддів вважає, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача  збитків в сумі 465 931,45 грн підставно та обгрунтовано задоволена судом першої інстанції
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.
Відповідно до  ст.13 ГПК України  судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до  ст.73 ГПК України  доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із п.1  ст.76 ГПК України  суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до  ст.86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської     області  від  03.03.2025   у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.
Відповідно до  ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст.    129,   236,    269,    270,    275,    276,    281,    282,    284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ФОП Лакатош Івана Івановича від 05.04.25 (вх. № ЗАГС 01-05/1075/25 від 09.04.25) залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Закарпатської     області  від  03.03.2025 у справі №918/533/24 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та   не підлягає оскарженню.
5. Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови підписано 11.07.2025

Головуючий суддя                                                                      Галушко Н.А.

суддя                                                                                          Желік М.Б.

        суддя                                                                                           Орищин Г.В.