Рівненський апеляційний суд
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       15 серпня 2025 року                                          м. Рівне

Справа № 569/14545/25
Провадження № 33/4815/702/25

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Ганджука Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ганджука Я.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2025 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу. 
З матеріалів справи вбачається, що 27.06.2025 року приблизно об 11:45 год. в м. Рівне по вул. Соломії Крушельницької, 75 ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 3201, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії В, чим повторно протягом року вчинив правопорушення (відносно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА 3402950 від 03.11.2024 року за ч.2 ст.126 КУпАП), чим порушив ст.15 Закону України «Про дорожній рух», п.2.1.а. Правил дорожнього руху.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Ганджук Я.М. просить постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що у працівників поліції не було жодних підстав для здійснення контролю за наявністю договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що стало підставою для зупинення транспортного засобу, оскільки згідно ЗУ «Про національну поліцію», закріплено вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу, до яких відсутність страхового полісу не входить. 
Також вказує, що ОСОБА_1 не міг порушити п.2.1 ПДР України, оскільки в ньому сказано про водія транспортного засобу, яким в свою чергу є особа, яка керує транспортним засобом та має посвідчення водія. Вважає, що оскільки у ОСОБА_1 відсутнє посвідчення водія категорії В, то він не є водієм, тому не може бути суб`єктом даного правопорушення. Крім того зауважує, що згідно практики Верховного суду, якщо винна особа вже була позбавлена права керувати транспортними засобами або взагалі його не мала, то суди не мають права застосувати позбавлення права керування транспортними засобами., а інші особи можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП лише шляхом накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.
Наголошує, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи, не є належним і допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки він не є безперервним, складається з окремих частин і не відображає відомостей про вчинення правопорушення.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Ганджука Я.М. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Приписами статей 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Так, диспозицією вказаної частини та статті закону встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 374092 від 27.06.2025 року, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3402950 від 03.11.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., довідкою інспектора відділу адміністративної практики батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Н. Грищеня, згідно якої на ОСОБА_1 було складено протокол за ч.2 ст.126 КУпАП та що посвідчення водія відповідної категорії останній не отримував, а також іншими доказами, які зібрані у передбаченому законом порядку.
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, оскільки містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування. 
Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів вину особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Доводи захисника Ганджука Я.М. про те, що оскільки ОСОБА_1 не є особою, яка має право на керування транспортним засобом категорії В, а тому він не може бути водієм, тобто суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Отже ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, з огляду на те, що останній повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи на те права.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника – адвоката Ганджука Я.М. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Рівненського апеляційного суду                                О.І. Полюхович