Справа № 344/14766/24 
Провадження № 22-ц/4808/651/25 
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)                Василишин Л. В.,
суддів:                                        Бойчука І. В., Максюти І. О., 
секретаря                                        Петріва Д.Б.
за участі апелянта ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у  ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Антоняка Т. М. в місті Івано-Франківську, у справіза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатну повнолітню сестру,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатну повнолітню сестру.
В обґрунтування позову зазначала, що є непрацездатною, неодруженою, її батько помер, чоловіка та повнолітніх дітей у неї нема, вона потребує постійного стороннього догляду та нагляду, у зв`язку із вродженою вадою (коксартроз правого кульшового суглобу) та набутою невиліковною важкою хворобою - розсіяним склерозом. Єдиним джерелом її доходу є пенсія по інвалідності, якої не вистачає навіть на продукти харчування та засоби гігієни, а тому вона потребує матеріальної допомоги, зокрема, на придбання ліків, продуктів харчування, одягу, інших необхідних речей. Останнім часом її стан здоров`я значно погіршився через відсутність коштів на належне лікування, яке в рік становить близько 600000 грн. Попри те, що хвороба невиліковна, ліки відіграють ключову роль у її лікуванні, оскільки допомагають зменшити симптоми та уповільнити прогресування хвороби.
Її батько, ОСОБА_3 , трагічно загинув у листопаді 1993 року, а мати, ОСОБА_4 , не цікавиться її життям, залишила її в безпорадному стані, була притягнута до кримінальної відповідальності за нанесення їй тяжких тілесних ушкоджень. Водночас відповідач є її рідним братом та, на її думку, має юридичну і фактичну можливість сплачувати аліменти на її утримання. У добровільному порядку останній жодної матеріальної допомоги їй не надає та не цікавиться її життям. Він неодружений, дітей та утриманців не має, працевлаштований у ТОВ «Українські джерела» та має стабільний високий заробіток, а тому сплата аліментів не буде для нього надмірним тягарем.
Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просила суд стягувати з ОСОБА_1 щомісячно аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 5000 грн, починаючи з дати подання позову та на весь період інвалідності.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі по 3400 грн щомісячно, починаючи стягнення з 09 серпня 2024 року і на період її непрацездатності по інвалідності.
У решті вимог позову відмовлено.
Допущено негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн судового збору.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка є особою з інвалідністю, яка внаслідок захворювання потребує постійного стороннього догляду та через важкий стан здоров`я не має змоги самостійно себе забезпечувати, оскільки не може працювати, її дохід не дозволяє покривати найнеобхідніші потреби, пов`язані з лікуванням та повсякденними потребами, а тому потребує додаткового матеріального забезпечення. Крім того, суд першої інстанції врахувавши матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він є особою працездатного віку, працює в ТОВ «Українські джерела», дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої працездатної сестри ОСОБА_2 у розмірі 3400 грн щомісячно на період встановлення інвалідності. На думку суду, вказаний розмір аліментів відповідає принципам розумності, справедливості, загальним засадам сімейних відносин та цивільного судочинства і необхідності захисту інтересів особи з інвалідністю та відповідатиме дійсним потребам позивачки та сприятиме меті зобов`язання щодо утримання.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та їх необґрунтованість.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що частина друга статті 267 СК України передбачає, що повнолітні брати і сестри зобов`язані утримувати непрацездатних повнолітніх братів і сестер, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони не мають чоловіка, дружини, батьків або повнолітніх дочки, сина, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто аліментні зобов`язання у спірному випадку можуть бути лише за наявності всіх наведених умов, водночас, на користь позивачки з їх матері уже стягуються аліменти на її утримання в розмірі 1514 грн, а тому пред`явлення позову до нього із вимогою про стягнення аліментів є безпідставним та неправомірним. 
Крім того, апелянт просить врахувати, що у нього немає можливості надавати матеріальну допомогу сестрі, оскільки у нього відсутнє цінне рухоме та нерухоме майно, а також будь-які доходи. До січня 2025 року він справді працював у ТОВ «Українські джерела» та отримував заробітну плату за вирахуванням податків у сумі 7245 грн, однак з 08 січня 2025 року його було звільнено з роботи. Суд першої інстанції зазначеного не врахував та помилково в оскаржуваному рішенні зіслався на те, що він працевлаштований.
Також суд першої інстанції проігнорував той факт, що на його утриманні перебуває хвора мати з інвалідністю третьої групи, оскільки пенсії мами не вистачає навіть на її лікування. Крім того, з отриманої пенсії мати змушена сплачувати аліменти на утримання позивачки, а також несе витрати з утримання двох невнолітніх дітей. Ба більше, на утриманні матері перебуває хвора мати, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка уже більше шести років прикута до ліжка. Зазначене в сукупності свідчить про те, що він та члени його сім`ї – мама, баба та неповнолітні сестри, перебувають у вкрай складному та скрутному становищі.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
Позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Зазначає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення її позовних вимог. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та зібраним доказам. Водночас доводи апелянта мають виключно форму припущень та не підтверджені будь-якими належними доказами. Так, доводи апелянта про те, що на його утриманні перебуває їх мати, баба та неповнолітні сестри не відповідають дійсності, оскільки мати та баба мають власні доходи, яких достатньо для проживання, а сестер утримує їх батько. Крім того, позивачка уважає, що доводи апелянта про те, що він звільнений з роботи не потрібно брати до уваги, так як на підтвердження зазначеного останнім не надано оригіналу наказу про звільнення чи трудової книжки. Наголошує, що її пенсії по інвалідності та аліментів, які сплачує її мати на утримання не вистачає навіть на базові потреби, а тому є доведеним факт того, що вона потребує матеріальної допомоги.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні апелянт вимоги скарги підтримав, просив її задоволити.
ОСОБА_2  у судове засідання не з`явилася. Судом було направлено їй повістки про виклик у судове засідання на 20 травня 2025 року та на 11 червня 2025 року. Однак рекомендовані повідомлення повернулися до суду з відміткою відділення поштового зв`язку про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Крім того, ОСОБА_2 була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи за допомогою телефонограми. Враховуючи наведене та те, що ОСОБА_2 реалізувала своє право на викладення відповідних доводів у відзиві на апеляційну скаргу, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, колегія суддів уважає за необхідне розглянути справу за відсутності позивачки.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 3-4).
Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер (а.с. 5).
Вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2023 року ОСОБА_7 (мати позивачки) визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиноюпершою статті 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Вироком встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілої, нанесла декілька ударів своїми руками по руках ОСОБА_2 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках обох рук, вчинивши тим самим кримінальний проступок, пов`язаний із домашнім насильством. Згідно висновку експерта спричинені ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках обох рук відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 6-7).
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи «Б» загального захворювання. Інвалідність встановлена без переогляду. Висновок про умови та характер праці: протипоказана важка фізична праця; потребує стороннього догляду (а.с. 9).
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі № 353/807/23, скасовано рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2023 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на непрацездатну повнолітню доньку задоволено частково. Постановлено стягувати з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі по 1000грн щомісячно, починаючи з 16 січня 2023 року на період встановлення їй інвалідності (а.с. 18-23).
З розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа № 353/807/23 від 04 березня 2024 року, виданого Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 аліментних платежів, наданого державним виконавцем встановлено, що з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 сплачено аліменти на загальну суму 9022,41 грн, станом на 01 вересня 2024 року заборгованість складає 61,59 грн (а.с. 24).
Згідно із актом обстеження квартири АДРЕСА_1 від 09 січня 2024 року, ОСОБА_2 проживає у квартирі за вказаною адресою, квартира є власністю Івано-Франківської міської територіальної громади і перебуває в задовільному технічному стані (а.с. 61).
Відповідно до довідки Братишівськогостаростинського округу № 1 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 138 від 26 червня 2023 року ОСОБА_7 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та в склад її сім`ї входить: співмешканець ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає без реєстрації, син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 64).
ОСОБА_7 є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 01 вересня 2025 року. Висновок про умови та характер праці: протипоказана важка фізична праця, що пов`язана з переохолодженням. Рекомендовано - раціональне працевлаштування (а.с. 29).
Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов від 02 січня 2025 року, комісією при перевірці житлово-побутових умов було встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою:  по АДРЕСА_2 . До складу сім`ї входять: ОСОБА_7 – мати, ОСОБА_6 – бабуся, ОСОБА_9 – сестра, ОСОБА_10 – сестра. ОСОБА_1 працює водієм в ТОВ «Українські джерела», проживає з мамою, яка є інвалідом ІІІ групи; бабуся ОСОБА_6 – пенсіонерка за віком, шість років є лежачою та потребує стороннього догляду; сестра ОСОБА_9 учениця 11 класу Нижнівського ліцею; ОСОБА_10 учениця 10 класу Нижнівського ліцею (а.с. 88-89).
Згідно із наявною у справі копією наказу директора ТОВ «Українські Джерела-ІФ» від 06 січня 2025 року № 01-к, вирішено звільнити ОСОБА_1 за згодою сторін згідно із пунктом 1 статті 36 КЗпП України (а.с. 107).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини другої статті 267 СК України повнолітні брати і сестри зобов`язані утримувати непрацездатних повнолітніх братів і сестер, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони не мають чоловіка, дружини, батьків або повнолітніх дочки, сина, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 184/1378/19 сформував висновок щодо застосування частини другої статті 267 СК України, вказавши: «Аналіз вказаної норми матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання непрацездатних повнолітню сестру, брата можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: родинний зв`язок; непрацездатності особи (тобто досягнення особою пенсійного віку, наявності інвалідності, отримання права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування); потреба в матеріальній допомозі, відсутність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, які відповідно з правилами, встановленими нормами глав 9, 16 та 17 СК України зобов`язані в першу чергу утримувати своїх непрацездатних, які потребують матеріальну допомогу, чоловіка, дружину, повнолітніх дітей, батьків; спроможність повнолітніх братів, сестер надавати матеріальну допомогу.
Зазначені умови створюють юридичний склад, необхідний для виникнення у непрацездатних повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу суб`єктивного права на отримання аліментів від повнолітніх братів та сестер.
Таким чином, якщо відсутня хоча б одна з умов, вказаних в частині другій статті 267 СК України, необхідних для виникнення у повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу права на отримання матеріальної допомоги від своїх повнолітніх братів та сестер їх аліментний обов`язок не виникає».
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 наведеного не врахував, у зв`язку з чим помилково ухвалив рішення про стягнення на користь останньої із відповідача аліменти на її утримання на час встановлення інвалідності. Так, поза увагою суду залишився той факт, що у позивачки є матір, яка в першу чергу зобов`язана утримувати її та з якої на підставі рішення суду уже стягуються аліменти на утримання ОСОБА_2 . Рішення суду про стягнення аліментів із ОСОБА_7 (матері позивачки) на користь ОСОБА_2 було долучено відповідачем до матеріалів справи, однак суд першої інстанції не надав йому жодної оцінки. Крім того, суд не врахував, що позивачкою не доведено наявності можливості у ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу своїй сестрі, оскільки на час розгляду справи в суді першої інстанції він був звільнений із роботи, про що безпосередньо повідомляв суд першої інстанції та на підтвердження чого надав відповідний наказ про звільнення. Доводи позивачки про те, що наказ про звільнення відповідачане є допустимим доказом, колегія суддів відхиляє, оскільки останньою не спростовано його достовірність у спосіб визначений процесуальним законом.
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Отже, суд першої інстанції належним чином не дослідив наявні у справі докази та не перевірив доводи відповідача про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 з її матері та про його звільнення з роботи, в результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
Відповідно до частинитринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частинишостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1816,80 грн необхідно компенсувати йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатну повнолітню сестру відмовити.
Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1816,80 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 12 червня 2025 року.

Суддя-доповідач:                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                І. В. Бойчук
               І. О. Максюта