Справа № 303/5392/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2025                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Штець Івана Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 серпня 2024 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 серпня 2024 року ОСОБА_1   визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 6 частиною 1 статті 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
       Відповідно до протоколу - 19 червня 2024 року, на підставі статті 20 Закону України «Про державну таємницю» Управління Служби безпеки України в Закарпатській області здійснено спеціальну експертизу наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       За результатами спеціальної експертизи виявлено порушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2   ОСОБА_1  вимог Закону України «Про державну таємницю».
       У порушення вимог пункту 438 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» (затвердженого Постановою Кабміну України від 18 грудня 2013 № 939)   ОСОБА_1  не здійснював з серпня 2023 року по 19 червня 2024 року щомісячну перевірку наявності секретних документів та інших матеріальних носіїв секретної інформації у свого підлеглого – начальника відділу рекрутингу та комплектування ОСОБА_2 .
       Таким чином, ОСОБА_1 не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці – режиму секретності у підпорядкованому підрозділі установи, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене пунктом 6 частиною 1 статті 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
       Не погоджуючись з даною постановою адвокат Штець І.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
       Від захисника Штець І.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
        ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений.
При цьому, звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Штець І.І., відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.
       Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Водночас, відповідно до ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.212-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.
Статтею 1 Закону України «Про державну таємницю» визначено що державна таємниця (далі також - секретна інформація) це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; охорона державної таємниці - це комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про державну таємницю» спеціально уповноваженим державним органом у сфері забезпечення охорони державної таємниці є Служба безпеки України. Забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.
Згідно зі статтями 20,27 Закону України «Про державну таємницю» керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, мають бути обізнані з чинним законодавством про державну таємницю. Керівники державних органів, за винятком осіб, передбачених частиною шостою цієї статті, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій доступ до державної таємниці у сфері, що стосується діяльності державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, отримують за посадою після надання їм допуску до державної таємниці за відповідною формою.
Статтею 37 Закону України «Про державну таємницю» визначено що саме керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 19 від 21.06.2024 року, - 19 червня 2024 року, на підставі статті 20 Закону України «Про державну таємницю» Управління Служби безпеки України в Закарпатській області здійснено спеціальну експертизу наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       За результатами спеціальної експертизи виявлено порушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2   ОСОБА_1  вимог Закону України «Про державну таємницю».
       У порушення вимог пункту 438 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» (затвердженого Постановою Кабміну України від 18 грудня 2013 № 939)  ОСОБА_1  не здійснював з серпня 2023 року по 19 червня 2024 року щомісячну перевірку наявності секретних документів та інших матеріальних носіїв секретної інформації у свого підлеглого – начальника відділу рекрутингу та комплектування ОСОБА_2 .
Винна ОСОБА_1 підтверджується копіями наданих документів, а саме витягом з наказу №287 від 16 серпня 2021 року що призначення на посаду, зобов`язання стосовно допуску до державної таємниці від 20 жовтня 2020 року, наказом № 6 від 02 січня 2023 року стосовно доступу особового складу до секретних документів.
Всупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції з`ясовані всі фактичні обставини справи, передбачені ст. 280 КУпАП, які мають істотне значення для правильного її вирішення, тому посилання скаржника на те, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права є безпідставними.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, будь-яких істотних порушень судом не виявлено, а тому приходить до висновку, що судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено з дотриманням вимог законодавства, відповідно до положень статті 245 КУпАП, з своєчасним, всебічним, повним і об`єктивним з`ясуванням обставин по справі.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, належним чином обґрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об`єктивність яких сумнівів не викликає.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст. 33 КУпАП, призначив його в межах санкції ст. 212-2 та обґрунтовано дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 штрафу.
        Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Штець Івана Івановича в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 серпня 2024 року – залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага