ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3457/25 Справа № 199/6222/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЯКИМЕНКО Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року в цивільній справі номер 199/6222/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 19.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7146226, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідачу надано фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.
Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25000,00 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (21.08.2024 року) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. TOB «Авенсус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав йому кредит в сумі 25000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.
Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка складає 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Пунктом 1.5.2. знижена процентна ставка 1,493% в день застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 06.11.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
06.11.2023 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно з графіком платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (25.05.2024 року-25.07.2024 року) в межах строку договору відповідно: 25000,00 грн * 1,99% = 497,5 грн*60 календарних днів = 29850,00 грн.
27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/2024-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі й до ОСОБА_2 .
У зв`язку із зазначеними порушеннями відповідач станом на дату звернення до суду має заборгованість за кредитним договором, яка становить 100620,00 грн та складається із: заборгованість за тілом кредиту – 25000,00 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом – 45770,00 грн; проценти за 60 календарних днів - 29850,00 грн.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №7146226 від 19.05.2023 року у розмірі 100620,00 грн, а також понесені ним судові витрати по справі.
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором №7146226 у розмірі 70770,00 грн, з яких: 25000 грн - тіло кредиту; 45770 грн - нараховані проценти.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 1703,77 грн – витрати по сплаті судового збору.
Із вказаним рішенням в частині суми стягнутих відсотків та розміру судових витрат не погодився позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (змінено назву з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»), подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №199/6222/24 від 10.12.2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн, а також витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8000,00 грн.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.
Відповідно до умов кредитного договору №7146226 від 07.10.2023 року нарахування відсотків за користування кредитними коштами є обов`язковою умовою договору, з якою погодився відповідач, підписуючи договір. Ця умова є підтвердженою як договором, так і доказами, долученими до матеріалів справи.
У розрахунку заборгованості, наданому позивачем, чітко відображено, що відсотки за період із 25 травня 2024 року по 25 липня 2024 року були нараховані відповідно до умов договору та погодженої процентної ставки.
Висновок про відсутність доказів набуття позивачем права вимоги на стягнення цих сум є помилковим, оскільки відповідні документи, включно з договором факторингу, були надані суду.
Нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору.
Отже, позивач мав законне право нараховувати відсотки в межах строку дії кредитного договору, а також після укладення договору факторингу, що відповідає нормам чинного законодавства України.
Наданий позивачем поденний розрахунок заборгованості (картка обліку) є належним та допустимим доказом заборгованості.
Позивачем документально доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу, а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні. Крім того, позивачем понесено витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8000,00 грн. 
Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 2, 3, 5, том 2).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні суми прострочених відсотків за кредитним договором та судових витрат, апеляційний суд переглядає судове рішення саме в цій частині.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 19.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7146226, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідачу надано фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.
Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25000,00 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (21.08.2024 року) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. TOB «Авенсус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав йому кредит в сумі 25000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.
Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка складає 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Пунктом 1.5.2. знижена процентна ставка 1,493% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 06.11.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Згідно з п.п. 1.7.1, 1.7.2 п.1.7 договору орієнтовна реальна річна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 29653,85 % річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 19652,26 % річних.
Положеннями п.п. 1.8.1, 1.8.2 п. 1.8 договору встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 204100,00 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 200368,75 грн.
Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки. У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від товариства (у тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки), сторони укладають додаткову угоду про зміну платіжних реквізитів споживача для надання кредиту за цим договором. При цьому, така додаткова угода може бути укладена лише протягом 24-х годин з моменту прийняття Товариством рішення про надання кредиту споживачу. Якщо сторони з будь-яких причин у вказаний строк не укладуть вказану додаткову угоду споживач втрачає право отримати кредитні кошти за цим договором, а у Товариства не виникає прострочення кредитора (а.с. 21-31, том 1).
До матеріалів справи долучено додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №7146226 від 07.10.2023 року, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит та погоджений сторонами договору (а.с. 32).
Вищевказані умови кредитування також визначені у паспорті споживчого кредиту «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)», який 07.10.2023 року підписаний між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 148-151). 
27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/2024-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі й до ОСОБА_1 (а.с. 136-146).
Із Витягу Реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу № 29.05/23-Ф від 29 травня 2023 року, слідує, що ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №7146226 у розмірі 70770,00 грн, з яких: 25000,00 грн - тіло кредиту; 45770,00 грн - нараховані відсотки (а.с. 37).
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення.
Згідно з розрахунком ТОВ «АВЕНТУС Україна» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №7146226 від 07.10.2023 року складає 70770,00 грн, з яких: тіло кредиту 25000,00 грн, проценти за користування кредитом 45770,00 грн (а.с. 41-53).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості саме в певному обсязі.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 19.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7146226, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідачу надано фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.
Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25000,00 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (21.08.2024 року) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. TOB «Авенсус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав йому кредит в сумі 25000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.
Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка складає 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Пунктом 1.5.2. знижена процентна ставка 1,493% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 06.11.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Згідно з п.п. 1.7.1, 1.7.2 п. 1.7 договору орієнтовна реальна річна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 29653,85 % річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 19652,26 % річних.
Положеннями п.п. 1.8.1, 1.8.2 п.1.8 договору встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 204100,00 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 200368,75 грн.
Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки. У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від товариства (у тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки), сторони укладають додаткову угоду про зміну платіжних реквізитів споживача для надання кредиту за цим договором. При цьому, така додаткова угода може бути укладена лише протягом 24-х годин з моменту прийняття Товариством рішення про надання кредиту споживачу. Якщо сторони з будь-яких причин у вказаний строк не укладуть вказану додаткову угоду споживач втрачає право отримати кредитні кошти за цим договором, а у Товариства не виникає прострочення кредитора.
До матеріалів справи долучено додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №7146226 від 07.10.2023 року, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит та погоджений сторонами договору. 
Вказані вище умови кредитування також визначені у паспорті споживчого кредиту «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)», який 07.10.2023 року підписаний між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором.
27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/2024-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі й до ОСОБА_1 .
Із Витягу Реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу №29.05/23-Ф від 29 травня 2023 року слідує, що ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №7146226 у розмірі 70770,00 грн, з яких: 25000,00 грн - тіло кредиту; 45770,00 грн - нараховані відсотки.
Згідно з розрахунком, наявним у справі, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №7146226 від 07.10.2023 року складає 70770,00 грн, з яких: тіло кредиту 25000,00 грн, проценти за користування кредитом 45770,00 грн.
Матеріали справи не містять детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №7146226 від 07.10.2023 року за період з 25.05.2024 року по 25.07.2024 року в розмірі 29850,00 грн.
За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в стягненні відсотків за період з 25.05.2024 року по 25.07.2024 року, оскільки розрахунку відсотків за даний період позивачем надано не було, тобто, не доведено в цій частині позовні вимоги.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, апеляційний суд керується наступним.
Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що на підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу надано: 
договір про надання правової допомоги № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року (а.с.60-62); 
свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 68); 
ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1652346 від 17 липня 2024 року (а.с. 38); 
рахунок на оплату по замовленню №3600/18/07 від 18 липня 2024 року на суму 10000,00 грн.(а.с. 54); 
акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №17/07-2024 від 17.07.2024 на суму 10000,00 грн.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою – п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, складність справи, яка на думку апеляційного суду не є складною, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, обґрунтовано частково задовольнив заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень, оскільки в цьому обсязі вони відповідатимуть критеріям пропорційності задоволеним позовним вимогам, реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням обставин справи.
Доводів щодо неправильного стягнення судом судового збору апеляційна скарга не містіть.
Інші, наведені в апеляційній скарзі, доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують, переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами, та спрямовані на переоцінку доказів у справі.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.
Підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» залишити без задоволення, заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 липня 2025 року.

Судді: