ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                                                 
27 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 617/521/21
провадження № 51-2011км25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 , 
прокурора                                                    ОСОБА_5 ( у режимі відеоконференції),             
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора  ОСОБА_5 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04 березня 2025 року у кримінальному провадженні щодо 
ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 Кримінального кодексу України (надалі - КК).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 09 квітня 2021 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК, та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку  з недоведеністю того, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.  
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що він, 09 квітня 2020 року о 14:00, перебуваючи на території ТОВ «Природоохоронне підприємство «Ізбитське-2» неподалік с. Стариця Вовчанського району Харківської області, за відсутності спеціального дозволу на використання водних живих ресурсів та не дотримуючись встановленого строку заборони на промисловий, любительський і спортивний лов риби у рибогосподарських водних об`єктах Харківської області (з 01 квітня до 30 червня 2020 року), всупереч п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Держкомрибгоспу України від 15 лютого 1999 року, встановив три ліскові сітки та в результаті виловив рибу (4 товстолобики, 8 сазанів та 5 карасів), внаслідок чого заподіяв істотну шкоду, адже знищив водні біоресурси в заборонений час та спричинив збитки навколишньому середовищу та охоронюваним правам та інтересам держави на загальну суму 3553 грн.
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 04 березня 2025 року залишив без змін вирок місцевого суду.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону й неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді.
Суть доводів прокурора зводиться до незгоди з мотивами апеляційного суду щодо правильності висновків суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК, з огляду на те, що не було встановлено його об`єктивної сторони, оскільки завдання ОСОБА_6 істотної шкоди довкіллю не підтверджено.
Прокурор зазначає, що істотна шкода визначена з урахуванням додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, та не погоджується з посиланнями суду апеляційної інстанції на обов`язковість призначення експертизи, адже, на його думку, для встановлення істотної шкоди у цьому провадженні не потребуються спеціальні знання. 
Між тим наводить аргументи з приводу безпідставності тверджень апеляційного суду про необхідність проведення експертизи відповідно п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити з викладених у ній підстав. 
Мотиви Суду
За частиною 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Як визначено у ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.  94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Проте під час розгляду апеляційної скарги прокурора цих вимог суд апеляційної інстанції дотримався не в повній мірі.
Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Так, Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2022 року у справі № 539/2153/21 вказав, що розмір відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням (проступком), передбаченим ч. 1 ст. 249 КК, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, маючи дані щодо виду й кількості риби, і на підставі простих арифметичних розрахунків. При цьому розмір та вага риби не мають значення. 
Також у зазначеній постанові йдеться про законність обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209. 
Ця позиція була також врахована в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2023 року справа № 182/4973/15-к.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, яке є предметом розгляду, істотну шкоду було встановлено з урахуванням додатку до згаданої постанови Кабінету Міністрів України, а саме такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України (далі - Такси).
Крім цього, Верховний Суд у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 678/536/21 звернув увагу на те, що Такси є інтегрованим вираженням шкоди, що завдається незаконним видобування водних біоресурсів. Ця шкода вирахувана для кожного виду біоресурсів і в перерахунку на визначену його кількість, і Суд вважає ці норми чітко і ясно сформульованими. Нормативний акт, яким затверджено Такси, і самі вони опубліковані й доступні кожній особі. Їх чіткість і доступність дозволяє будь-якій особі передбачати юридичні наслідки незаконного вилову риби, у тому числі розмір істотної шкоди довкіллю.
З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів прокурора щодо можливості встановлення істотної шкоди на підставі Такс про які йшлося вище і необов`язковості в цьому випадку проведення експертизи.
Суд касаційної інстанції зауважує, що істотна шкода (ч. 1 ст. 249 КК) - поняття оціночне, визначається з урахуванням конкретних обставин справи.
Зважаючи на те, що судами фактичні дані, за якими було встановлено розмір істотної шкоди, зокрема на підставі Такс, не були визнані недопустимими доказами, колегія суддів уважає висновки суду про недоведеність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК, передчасними.
Отже, на думку Суду, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки її постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до приписів  пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування такого рішення з призначенням нового розгляду в цьому суді.
Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати зазначене в цій постанові, за наявності для цього підстав перевірити обставини кримінального провадження шляхом повторного дослідження доказів, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                          ОСОБА_3