П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/29265/23	

Категорія:106000000          Головуючий в 1 інстанції: Хурса О.О.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:21.11.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів             – Семенюка Г.В.
                      – Шляхтицького О.І.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі – в/ч НОМЕР_1 ), Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про:
-          визнання протиправними дії Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в/ НОМЕР_1 , щодо не виплати на користь позивача, додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стан" (далі – Постанова №168);
-          стягнення з Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , на користь позивача заборгованість з виплати додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 за період часу з 03 листопада 2022 року по 24 лютого 2023 року в сумі чотириста тисяч гривень;
-          визнання протиправними дії Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в/ч НОМЕР_1 , щодо не виплати на користь позивача, одноразового грошового забезпечення, внаслідок втрати працездатності, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України №275 від 25 грудня 2013 року "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 27 травня 2013 року №369 і від 01 березня 2017 року №130" (далі – Постанова №275);
-          стягнення з Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , на користь позивача заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" №975 від 25 грудня 2013 року (далі – Постанова №975) у розмірі сто вісімдесят одної тисячі сто двадцять одної гривні.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що у період з 03 листопада 2022 року по 24 лютого 2023 року брав участь у здійсненні заходів із збереження національної безпеки і оборони, виконуючи бойові завдання у складі в/ч НОМЕР_2 -В та НОМЕР_1 , у зв`язку з чим у позивача існує право на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.
Також позивач вказав, що йому не виплачено одноразову грошову допомогу внаслідок втрати працездатності, передбачену Постановою №975.
Відповідач – Міністерство фінансів України, позов не визнав, вказуючи, що подало до суду відзив, в якому вказало, що право позивача, яке визначено ним як порушене, пов`язане з проходженням військової служби, яка в розумінні КАС України є публічною службою, та не пов`язане із здійсненням фінансового контролю. Вважає, що між Мінфіном та позивачем у справі не існувало та не існує зобов`язання стосовно здійснення додаткових виплат, оскільки Мінфін не здійснює такі виплати та не є роботодавцем позивача.
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_3 ) вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 є неналежним відповідачем по справі №420/29265/23, адже позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ), а тому виплата позивачу грошового забезпечення в тому числі і додаткової винагороди здійснюється безпосередньо лише на підставі наказів командира в/ч НОМЕР_1 , таким чином ІНФОРМАЦІЯ_1 взагалі не було вчинено жодних дій чи бездіяльності щодо виплати/не виплати позивачу, оспорюваних сум, адже позивач не проходив військову службу у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , як окремій військовій частині. Позивачем, долучено лише один витяг із журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 від 01 січня 2023 року вих.№1/ДСК за 20 грудня 2023 року, в той же час, коли позивач вважає що йому не виплатили додаткову винагороду за 4 місяці по 100 тис. грн. 
Відповідач – в/ч НОМЕР_1 , позов не визнав, вказуючи, що 23 лютого 2023 року при виданні наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №55, позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду за 9 днів, а саме за 1, 3, 6, 9, 12, 14, 16, 19, 22 лютого 2023 року, у розмірі 30 000 грн. В подальшому, ураховуючи вимоги наказу Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 "Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", 27 квітня 2023 року старшим помічником командира в/ч НОМЕР_1 на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 подано рапорт №304, відповідно до якого підтверджено, що позивач виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, за що передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. На підставі рапорту, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 27 квітня 2023 року №123 позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду за 13 днів, а саме за 2, 4, 5, 8, 10, 11, 13, 15, 17, 18, 20, 21 лютого 2023 року, у розмірі 30 000 грн. Ураховуючи зазначене, в період з 03 листопада 2022 року (з моменту прийняття посади) до 22 лютого 2023 року позивачу виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн., при цьому підстав для виплати додаткової винагороди не було, оскільки позивач фактично не приймав участі в бойових діях, постійно перебував на території Одеської області. Вважає, що позивач не набув право на отримання одноразової грошової допомоги, та не звертався до уповноваженого органу для отримання зазначеної допомоги.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 20 грудня 2022 року по 23 лютого 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у розмірі до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 20 грудня 2022 року по 23 лютого 2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          позивач проходив військову службу на військовому кораблі, який весь час перебував у АДРЕСА_1 , безпосередньо не вів бойові дії та не виконання бойові (спеціальні) завдання в морській, річковій акваторії протягом спірного періоду, у наслідок жодних доказів того, що позивачем вчинювались заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ за спірний період, які передбачені п.1 Доручення від 23 червня 2022 року №912/з/29 не існує;
-          в період з 03 листопада 2022 року (з моменту прийняття посади) до 22 лютого 2023 року позивачу виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн., при цьому, підстав для виплати додаткової винагороди не було, оскільки позивач фактично не приймав участі в бойових діях, постійно перебував на території Одеської області, хоча і був включений до складу Угрупування різнорідних сил.
У відзиві Міністерства фінансів України на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Міністерства фінансів України слід залишити без змін.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
Позивач призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, до в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується копією витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 №306 від 03 листопада 2022 року. (т. 2 а.с.104)
Позивач з 03 листопада 2022 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 на посаді заступника командира електромеханічної бойової частини в/ч НОМЕР_4 , що підтверджується копією витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 №304 від 03 листопада 2022 року. 
Позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року, за січень та лютий 2023 року, що підтверджується копіями витягів з наказів командира в/ч НОМЕР_2 №610 від 01 грудня 2022 року, №46 від 03 січня 2023 року, №123 від 27 квітня 2023 року. 
Військовою частиною НОМЕР_1 видано позивачу довідку №199 від 01 березня 2023 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України про те, що він дійсно в період з 20 грудня 2022 року по 23 лютого 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в м. Одеса (т.2 а.с.113).
Згідно з копією витягу з журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 вих.№1/ДСК від 01 січня 2023 року 20 грудня 2022 року корабель розпочав виконання бойового наказу угрупування різнорідних сил Військово-Морських Сил Збройних Сил України №649/1531/1816. ОКП-ОДЕСА 19:00 14 грудня 2022 року (т.2 а.с.106).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн., за період з 03 листопада 2022 року по 24 лютого 2023 року, а також невиплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №975, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що за довідкою в/ч НОМЕР_1 №199 від 01 березня 2023 року позивач з 20 грудня 2022 року по 23 лютого 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в м. Одеса.
Водночас, відповідачем не надано доказів виплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн. за участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 20 грудня 2022 року по 23 лютого 2023 року.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", Наказу МВС України №36 від 26 січня 2023 року затверджено порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
За приписами ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Указами Президента України від 24 березня 2022 року №64/2022 та №69/2022 на території України введено воєнний стан та оголошена загальна мобілізація.
У зв`язку з повномасштабною військовою агресією Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".
28 лютого 2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168.
Відповідно до п.1 Постанови №168, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Крім того, п.1 Постанови №168 з 20 січня 2023 року доповнено наступним абзацом, а саме: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50 000 гривень.
Порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
У постанові від 22 листопада 2023 року у справі №520/690/23 Верховний Суд констатував: "текстуальний виклад цієї частини пункту 1 постанови №168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав".
Конкретизація умов, визначених цитованим положенням п.1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 07 липня 2022 року №793 (застосовується з 24 лютого 2022 року), Постанова №168 доповнена п.2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів".
Наказом МВС України №36 від 26 січня 2023 року затверджено порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Порядок №36).
Пунктом 1 Порядку №36 встановлено, що він визначає механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди, передбаченої п.1 Постанови №168.
Підпунктом 2 п.3 Порядку №36 встановлено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі – бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.
До безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:
1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України (далі Держприкордонслужба) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником;
4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;
7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів;
8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником (пункт 3 Порядку №36).
Відповідно до п.4 Порядку №36 документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є:
-          бойовий наказ (бойове розпорядження);
-          журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
-          рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах є вищезазначені документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях.
Колегія суддів враховує, що згідно наявних в матеріалах справи доказів, а саме:
-          витягу із журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 вих.№1/ДСК від 01 січня 2023 року 20 грудня 2023року;
-          рапорту командира в/ч НОМЕР_1 капітана 3 рангу ОСОБА_2 від 2 квітня 2023 року;
-          довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 01 березня 2023 року №199 командира в/ч НОМЕР_1 капітана 3 рангу ОСОБА_2 (т.2 а.с.106-113),
ОСОБА_1 з 20 грудня 2022 року по 23 лютого 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.
Водночас, відповідачем не надано доказів виплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн. за участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України з 20 грудня 2022 року по 23 лютого 2023 року.
З огляду на викладене, матеріали справи підтверджують право ОСОБА_1 на отримання додаткової винагороди у період з 20 грудня 2022 року по 23 лютого 2023 року, передбаченої п.1 Постанови №168. 
При цьому, колегія суддів вважає спростованим посилання апелянта про відсутність доказів вчинення позивачем заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ за спірний період, оскільки матеріали справи містять достатню кількість доказів безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, визначених п.4 Порядку №36.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у вказаній частині.
Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 липня 2025 року.

Головуючий:                                                                                           Бітов А.І.

Суддя:                                                                                           Семенюк Г.В.

Суддя:                                                                                           Шляхтицький О.І.