ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/32641/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів:                    Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року (суддя Кальник В.В.) в справі №160/32641/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4373 від 07 жовтня 2024 року про результати службового розслідування в частині, що його стосується.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апелянт вважає, що службове розслідування проведено із порушенням вимог чинного законодавства, а судом першої інстанції не надана належна правова оцінка таким обставинам.
Звертає увагу, що під час службового розслідування не залучено безпосереднього начальника позивача, яким має бути командир 9 механізованої роти капітан ОСОБА_2 , не виявлено та не розглянуто звернення позивача, які направлялись ним до командира військової частини та вищого керівництва, не встановлені причини, що сприяли вчиненню правопорушення, не повідомлено позивача про початок проведення службового розслідування, не ознайомлено з його правами не надано можливості надати пояснення.
Службове розслідування проведено необ`єктивно, одностороннє та упереджено.
Зміст акту службового розслідування не відповідає установленим вимогам, неправильно встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та позивача, не враховано неправомірні дії відповідача, що полягали у примушуванні позивача до виконання обов`язків пішого стрільця із застосуванням психологічного тиску з урахуванням обізнаності  про незадовільний стан здоров`я, зокрема, відсутності середніх фаланг ІІ-ІІІ-ІV пальців лівої кисті.  
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з наказу № 146 від 25.05.2022 старшого солдата ОСОБА_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), призначено на посаду номера обслуги 5 розрахунку 2 реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , ВОС – 140533А.
Відповідно до витягу з наказу № 91 від 01.04.2023 старшого солдата ОСОБА_1 призначено на посаду водія 3 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону, ВОС – 790037А. 
16.06.2022 позивач пройшов військово-лікарську комісію (довідка військово-лікарської комісії № 1641 від 16.06.2022).
11.08.2023 позивач пройшов військово-лікарську комісію (висновок № 382) на базі ВСП “Університетська лікарня” Дніпровського державного медичного університету. За висновками ВЛК позивач визнаний придатним до військової служби. 
Висновок ВЛК № 382 від 11.08.2023 оскаржений позивачем до 20-ї регіональної військово-лікарської комісії. За висновком 20-ї РВЛК від 25.08.2023 (вихідний номер нерозбірливий) висновок ВЛК № 382 від 11.08.2023 визнаний вірним. 20-ю РВЛК були розглянуті долучені позивачем медичні документи, підстав для зміни рішення ВЛК № 382 від 11.08.2023 не виявлено.
Відповідно до витягу з наказу № 256 від 12.09.2023 старшого солдата ОСОБА_1 призначено на посаду старшого механіка-водія 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону, ВОС - 121791А. 
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2023 №5155 “Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_3 ”, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2023 № 5155 “Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , старшим солдатом ОСОБА_3 ”, заступником командира 9 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_4 проведено службове розслідування.
Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування: в ході проведеного службового розслідування встановлено, що 22.10.2023, близько 09:00, в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , під час перевірки наявності особового складу 9 механізованої роти командиром 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону капітаном ОСОБА_5 було виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_6 . Вжиті заходи капітаном ОСОБА_5 щодо встановлення місця знаходження старшого солдата ОСОБА_6 позитивного результату не дали, на телефонні дзвінки вищевказаний військовослужбовець не відповідав.
Встановлено, що зброя, боєприпаси та майно військовослужбовця знаходяться в підрозділі.
Старший механік-водій 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 , самовільно залишив розташування підрозділу, чим ухилився від виконання обов`язків військової служби.
Такі дії старшого солдата ОСОБА_6 стались через його особисту недисциплінованість і йдуть всупереч вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Службовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_3 в період з 22.10.2023 по час завершення службового розслідування самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без зброї та боєприпасів, місце перебування його не відоме.
Під час проведення службового розслідування були розглянуті додаткові документи, встановлено, що згідно із службовою характеристикою він зарекомендував себе не дисциплінованим військовослужбовцем, займаній посаді не відповідає, згідно з медичною характеристикою зі скаргами на стан здоров`я до медичної роти та медиків 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 не звертався.
Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась: старший солдат ОСОБА_3 через свою особисту недисциплінованість в період з 22.10.2023 по час завершення службового розслідування ухилявся від виконання обов`язків військової служби визначених статтями 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтями 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
В діях старшого солдата ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених статтею 407, 408 Кримінального кодексу України.
Дані обставини вчиненого правопорушення підтверджуються поясненнями командира 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_5 , головного сержанта 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержанта ОСОБА_7 , а також пунктами 3.1, 3.2, 3.3 розділу 3 акту службового розслідування.
Вина військовослужбовця: виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця виражається у формі прямого умислу ухилення від виконання обов`язків військової служби.
Своїми діями старший механік-водій 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону старший солдат ОСОБА_3 порушив вимоги наступних нормативно-правових актів: статті 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у відповідності до якої кожний військовослужбовець залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом, проте старший солдат ОСОБА_8 самоусунувся від виконання службових обов`язків визначених статтями 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є: особиста недисциплінованість та безвідповідальність військовослужбовця.
За самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , невихід на службу без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старшого солдата ОСОБА_6 притягнути до дисциплінарної відповідальності, позбавити премії та додаткової грошової винагороди за жовтень 2023 року у повному обсязі.
Начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 на підставі підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України підготувати проект наказу про зарахування старшого солдата ОСОБА_6 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , як військовослужбовця, що відсутній понад десять діб, - до повернення військовослужбовця у військову частину.
За результатами проведеного службового розслідування відповідно до наказу № 4373 від 18.11.2023 за самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16,127, 128 Статуту внутріш ньої служби Збройних Сил України статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого механіка-водія 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , на старшого солдата ОСОБА_6 накладено дисциплінарне стягнення “сувора догана”, позбавлено премії та додаткової винагороди за жовтень 2023 року у повному обсязі. 
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 113 від 18.04.2024 старшого солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” Сухопутних військ Збройних Сил України, який самовільно залишив військову 22 жовтня 2023 року (дезертирував), увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу у Збройних Силах України наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12 квітня 2024 року № 91-РС, призупинити строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні з 08 квітня 2024 року. Виключити зі списків особового складу з 08 квітня 2024 року. Облікові документи направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підстава: витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12 квітня 2024 року № 91-РС, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 квітня 2024 року № 62024170020002379.
Позивач для врегулювання ситуації, яка склалася, звертався до командира військової частини НОМЕР_4 із рапортами:
02.11.2023 позивач надіслав до оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” рапорт про призначення йому військово-лікарської комісії та рапорт-пояснення;
02.11.2023 позивач надіслав до Міністерства оборони України рапорт про призначення йому військово-лікарської комісії та рапорт-пояснення;
02.11.2023 позивач надіслав до Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації рапорт про призначення йому військово-лікарської комісії та рапорт-пояснення;
24.11.2023 позивач надіслав до оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” рапорт про повідомлення результатів розгляду попередніх рапортів;
24.11.2023 позивач надіслав до Міністерства оборони рапорт про повідомлення результатів розгляду попередніх рапортів;
28.12.2023 позивач надіслав до Генерального штабу Збройних Сил України рапорт про призначення йому військово-лікарської комісії та рапорт-пояснення;
28.12.2023 позивач надіслав до Міністерства оборони України повторний рапорт про призначення йому військово-лікарської комісії та повторний рапорт-пояснення;
28.12.2023 позивач надіслав до оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” повторний рапорт про призначення йому військово-лікарської комісії та повторний рапорт- пояснення.
Як зазначив позивач, відповідач не відреагував на його рапорти.
11.02.2024 року командиром ВЧ НОМЕР_1 керівнику Територіального управління Державного бюро розслідування з розташування в місті Полтава (з місцем дислокації у АДРЕСА_2 ) було надіслано Повідомлення про вчинення позивачем кримінального правопорушення.  
Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного позивачем наказу.
Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 на посаді старшого механіка-водія 3 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону з 11 вересня 2023 року (а.с. 131).
Наказом командиру військової частини НОМЕР_1 від 14 листопада 2023 року № 5155 у зв`язку з самовільним залишенням розташування НОМЕР_3 механізованого батальйону військової часини НОМЕР_1 старшим механіком-водієм ОСОБА_3 з метою з`ясування причин та обставин даного факту наказано провести службове розслідування (а.с. 128).
За результатами проведеного службового розслідування складено акт службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_3 (а.с. 128 зв-130).
Зокрема, актом службового розслідування установлено, що 22.10.2023 близько 09:00 в районі населеного пункту Куп`янськ-Вузловий Куп`янського району Харківської області під час перевірки наявності особового складу 9 механізованої роти командиром 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону капітаном ОСОБА_5 виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_6 . Вжиті заходи капітаном ОСОБА_5 щодо встановлення місця знаходження старшого солдата ОСОБА_6 позитивного результату не дали, на телефонні дзвінки вищевказаний військовослужбовець не відповідав.
Старший механік-водій 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 самовільно залишив розташування підрозділу, чим ухилився від виконання обов`язків військової служби.
Такі дії старшого солдата ОСОБА_6 стались через його особисту недисциплінованість і йдуть всупереч вимогам статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась: старший солдат ОСОБА_3 через свою особисту недисциплінованість в період з 22.10.2023 по час завершення службового розслідування ухилявся від виконання обов`язків військової служби, визначених статтями 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтями 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
В діях старшого солдата ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених статтею 407, 408 Кримінального кодексу України.
Вина військовослужбовця: виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця виражається у формі прямого умислу ухилення від виконання обов`язків військової служби.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є: особиста недисциплінованість та безвідповідальність військовослужбовця.
За самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , невихід на службу без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старшого солдата ОСОБА_6 притягнути до дисциплінарної відповідальності, позбавити премії та додаткової грошової винагороди за жовтень 2023 року у повному обсязі.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18 листопада 2023 року № 4373 (з основної діяльності) за самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на старшого механіка-водія 3 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частин НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_6 накладено дисциплінарне стягнення - сувора догана, позбавлено премії та додаткової винагороди за жовтень 2023 року у повному обсязі (а.с. 134-135). 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 2 якого встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини чотирнадцятої статті 2 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дія якого у подальшому продовжувалась, тобто на час виникнення спірних правовідносин в Україні триває воєнний стан, період дії якого, відповідно до Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України» є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі – Положення), відповідно до пункту 1 якого це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Згідно з пунктом 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548 (далі - Статут).
Відповідно до статті 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі – Дисциплінарний статут ЗСУ).
Статтею 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Стаття 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну таємницю;
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;
не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Абзацом першим статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Тобто дисциплінарним правопорушенням визнається як невиконання чи неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, так й порушення військової дисципліни чи громадського порядку.
За положеннями статті 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до пункту 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджено наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за 1503/31371 (далі - Порядок № 608).
Пунктом 1 розділу ІV Порядку № 608 передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:
дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;
виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;
розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Пунктом 3 розділу ІV Порядку № 608 установлено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Доводи апелянта, що під час проведення службового розслідування не встановлені причини, що сприяли вчиненню правопорушення, є незмістовними, адже актом службового розслідування встановлено причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення є: особиста недисциплінованість та безвідповідальність військовослужбовця.
Стосовно зауваження, що під час проведення службового розслідування не виявлено та не розглянуто звернення позивача, які направлялись ним до командира військової частини та вищого керівництва суд вказує, що до проведення службового розслідування (02 листопада 2023 року) позивачем направлялись три звернення: рапорт до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про призначення йому військово-лікарської комісії та рапорт-пояснення; рапорт на адресу Міністерства оборони України про призначення йому військово-лікарської комісії та рапорт-пояснення; рапорт до Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформаці про призначення йому військово-лікарської комісії та рапорт-пояснення.
Інші звернення (рапорти) направлялись позивачем вже після видання оскаржуваного в цій справі наказу, а саме з 24 листопада по 28 грудня 2023 року, тому не могли бути виявлені та розглянуті під час проведення службового розслідування.
Позивач також вказує про не повідомлення його про початок проведення службового розслідування, не ознайомлення з правами, не надана можливість надати пояснення.
Проте суд вказує, що відсутні підстави вважати, що в цій частині відповідачем порушено процедуру проведення службового розслідування, адже на час його проведення позивач був відсутній в місці дислокації військової частини, тому відповідач був позбавлений можливості зажадати від позивача пояснень. 
Пунктами 1, 3, 6 розділу V Положення № 608 передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:
посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;
неправомірні дії військовослужбовця;
зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);
вина військовослужбовця;
причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;
вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;
причини та умови, що сприяли правопорушенню;
заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Акт службового розслідування відповідає установленим пунктом 3 розділу V Положення № 608 вимогам.
Доводи апелянта про те, що актом службового розслідування неправильно встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та позивача, не враховано неправомірні дії відповідача, що полягали у примушуванні позивача до виконання обов`язків пішого стрільця із застосуванням психологічного тиску з урахуванням обізнаності  про незадовільний стан здоров`я, зокрема, відсутності середніх фаланг ІІ-ІІІ-ІV пальців лівої кисті, суд відхиляє, як й доводи про те, що службове розслідування проведено необ`єктивно, одностороннє та упереджено, адже позивач не спростовує факту самовільного залишення ним військової частини 22 жовтня 2023 року, а факти, на які позивач посилається як на причину самовільного залишення військової частини, не повідомлялись позивачем командуванню військової частини або безпосередньому командиру, доказів іншого позивачем не надано.
Також судом відхиляються доводи позивача про те, що під час службового розслідування не залучено безпосереднього начальника позивача, яким має бути командир 9 механізованої роти капітан ОСОБА_2 , адже виходячи зі змісту акту службового розслідування, саме командиром 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону капітаном ОСОБА_5 виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_6 у розташуванні відповідного підрозділу, а обставини вчиненого правопорушення підтверджуються поясненнями командира 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 .
Пунктом 1 розділу VІ Положення № 608 встановлено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Враховуючи  доведеність того факту, що позивач з 22 жовтня 2023 року був відсутній у місці розташування військової частини, ця обставина доведена, зокрема, висновком службового розслідування та не оспорюється позивачем, а в порушення Статуту позивач не отримав дозволу на залишення бойових позицій, без наказу командира самовільно залишив район дислокації підрозділу, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність винесення відповідачем наказу №4373 від 07 жовтня 2024 року.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року в справі №160/32641/24 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року в справі №160/32641/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 25 червня 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 25 червня 2025 року.
   
    Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов