ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Біньковська Н.В.

26 червня 2025 року	Львів	Справа № 300/6502/24 пров. № А/857/14463/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на рішення   Івано-Франківського окружного адміністративного суду   від 11 березня 2025 року   у справі № 300/6502/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання  вчинити дії,- 
В С Т А Н О В И В :
27.08.2024р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив суд: 
-визнати протиправним та скасувати рішення №092850024617 від 10.06.2024р. про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно поданої заяви від 22.04.2024р.;
- зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з наступного дня після досягнення пенсійного віку, з урахуванням    до стажу роботи за Списком №1 періодів з 01.10.1997р. - 04.10.1997р.,   01.12.1997р. - 24.12.1997р., 01.01.1998р. - 29.01.1998р.,  01.02.1998 р. - 01.02.1998р., 09.11.1998р. - 15.02.1999р., 01.10.1999р. - 02.10.1999р., 02.04.2000р. - 31.05.2001р., 12.05.2005р. - 02.11.2005р.: 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.03.2025р. позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.06.2024р.  №092850024617.
Одночасно, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 04.02.2024р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з урахуванням до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1 періоди роботи з 02.04.2000р. - 31.05.2001р., 12.05.2005р. - 02.11.2005р.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Не погоджуючись із даним рішенням в частині відмовлених позовних вимог, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Івано – Франківського окружного адміністративного суду від 11.03.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Крім того, апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог подав апелянт Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Апелянт просить суд,  Рішення Івано – Франківського окружного адміністративного суду від 11.03.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 22.04.2024р. ОСОБА_1 у віці 50 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1.
Рішенням Головного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відмовлено у призначення пенсії за віком за Списком №1 у зв`язку із недостатністю пільгового стажу (а.с.109).
02.05.2024р. ОСОБА_1 вдруге звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1.
Рішенням Головного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 відмовлено у призначенн6я пенсії за віком за Списком №1 у зв`язку із недостатністю пільгового стажу.
31.05.2024р. ОСОБА_1 втретє звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1.
Вказана заява за принципом екстериторіальності передана на розгляд до Головного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
10.06.2024р. Рішенням Головного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №и 092850024617 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за Списком №1 у зв`язку із недостатністю пільгового стажу. 
Із змісту оскаржуваного рішення чітко видно, що загальний страховий стаж позивача становить 41 рік 14 днів, в тому числі стаж роботи за Списком №1 – 9 років 25 днів. До стажу роботи за Списком №1 не враховано періоди роботи згідно довідки №306 від 26.12.2003р., оскільки довідка не відповідає Додатку №5, затвердженому Постановою №637 та містить два підписи уповноважених осіб керівника підприємства та головного бухгалтера.
ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В ст.46 Конституції України визначено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003р. №1058-IV     (далі - Закон №1058-IV).
ст.2 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (надалі також -   Закон №1788-XII) визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
В п. "а" ч.1 ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-XII (у редакції     Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року), на пільгових умовах мали право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, особи зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації  робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), зокрема   чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи. 
До внесення змін Законом №213-VIII у ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” визначено, що працівники, зайняті повний робочий день на   інших   роботах із   шкідливими   і   важкими   умовами   праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі   роботи   не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік   акої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці – жінкам.
Таким чином, Законом України від 02.03.2015р. №213-VIII страховий стаж для чоловіків з 20 років збільшено до 25 років.
Надалі Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 03.10.2017р. №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017р. (надалі також - Закон №2148-VIII), Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року №1058-ІV  доповнено розділом XIV-1 “Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян”.
В п.1 ч.2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (в редакції   Закону від 03.10.2017 №2148-VIII),  видно, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за  списком № 1  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 ч.1 ст.26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Законом України від 03.10.2017р. №2148-VIII, у новій редакції викладений п.2 розділу XV Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього   Закону   мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього   Закону.
Крім того, в силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017р. №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017р.
Отже, з 01.10.2017р. правила призначення пенсій на пільгових умовах за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: п. "а" ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”   у редакції     Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII   та п.1 ч.2   ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у редакції   Закону України від 03.10.2017р. № 2148-VIII, який діє на час звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
23.01.2020р. Конституційний Суд України прийняв рішення від 23.01.2020р. №1-р/2020 “У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, п.2 розділу III “Прикінцеві положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VIII”.
Конституційний Суд України зазначив, що ст.13, ч.2 ст.14, п."б"-"г" ст.54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а тому, суперечать ч.1 ст.8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
Відповідно до п.1 резолютивної частини вказаного Рішення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, п."б" - "г" ст.54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII.
Згідно п.2 резолютивної частини вказаного Рішення, ст.13, ч.2 ст.14, п."б" – п."г" ст.54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
У відповідності до п.3 резолютивної частини вказаного Рішення, підлягають застосуванню ст.13, ч.2 ст.14, п."б" - "г" ст.54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: ... а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам …".
Таким чином, з 23.01.2020р. (час прийняття вказаного рішення Конституційного Суду України) існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. “а” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015р. №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.
При цьому, вказані закони містять розбіжності в умовах призначення пенсії жінкам на пільгових умовах за Списком №1, зокрема щодо страхового стажу, який у спірних правовідносинах складає 20 років за п."а" ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015р. №213-VIII, та 25 років за п.1 ч. 2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.
Вирішуючи питання про те, який закон необхідно застосовувати до спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржників на таке.
п.102 рішення у справі "Зеленчук і Цицюра проти України" (заяви №846/16 та №1075/16) при оцінці дотримання ст.1 Першого протоколу до Конвенції Суд повинен здійснити загальний розгляд різних інтересів, які є предметом спору, пам`ятаючи, що метою Конвенції є гарантування прав, які є "практичними та ефективними". Суд поза межами очевидного повинен дослідити реалії оскаржуваної ситуації. Така оцінка може стосуватись не лише відповідних умов компенсації, якщо ситуація схожа з тією, коли позбавляють майна, але також і поведінки сторін, у тому числі вжитих державою заходів та їх реалізації. У цьому контексті слід наголосити, що невизначеність - законодавча, адміністративна або така, що виникає із застосовної органами влади практики, - є фактором, який слід враховувати при оцінці поведінки держави (рішення у справі "Броньовський проти Польщі" ("Broniowski v. Poland"), заява №31443/96, пункт 115).
Європейський суд з прав людини у п.52, п.56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак, суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу “якості закону”, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Проаналізувавши вищенаведені рішення ЄСПЛ, оскільки національне законодавство допустило неоднозначне, множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, які звертаються за призначенням пенсії на пільгових умовах за Списком №1, зокрема п."а" ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015р. №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати найбільш сприятливий для позивача підхід.
Тобто, у розглядуваній справі до спірних правовідносин перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні є найбільш сприятливий для позивача, а саме п."а" ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015р. №213-VIII, положення якого визнано неконституційними. 
В оскаржуваному рішенні зазначено, що до стажу роботи за Списком №1 не враховано періоди роботи згідно довідки №306 від 26.12.2003р., оскільки довідка не відповідає Додатку №5, затвердженому Постановою №637 та містить два підписи уповноважених осіб керівника підприємства та головного бухгалтера.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (надалі також - Порядок № 383).
п. 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993р. затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі також – Порядок №637).
п.1, 3 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
п.20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018р. у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019р. у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020р. у справі №577/2688/17, від 31.03.2020р. у справі №446/656/17, від 21.05.2020р. у справі №550/927/17, від 29.03.2023р. в справі №360/4129/20.
Із змісту записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.07.1992р. чітко видно, що ОСОБА_1 у спірний період:
- 16.05.1994р. зарахований на роботу в механічний цех на механічну дільницю токарем 4 розряду до концерну «Хлорфініл», наказ №24 к від 01.06.1994р.
- 01.08.1997р. переведений в цех по виробництву СФС виробництва хлорвінілу головного заводу апаратником синтезу шостого розряду, наказ №516 к від 28.07.1997р.
- 14.12.1998р. переведений в цех по виробництву рідкого хлору заводу «Каустик» апаратником конденсації п`ятого розряду, наказ від 14.12.1998р.
- 06.09.1999р. на базі частини заводу «Каустик», що діяв на правах структурної одиниці ВАТ «Оріана» створено завод «Діанат» ВАТ «Оріана» (цех з виробництва рідкого хлору включено до структури заводу «Діанат»), наказ №271 від 09.08.1999р.
- 01.04.2000р. звільнений з роботи за п.5 ст.36 КЗпП України по переводу в ТОВ ВКФ «Метл», наказ №202 л,
- 02.04.2000р. прийнятий на роботу по переводу на період оренди в цех з виробництва рідкого хлору апаратником конденсації по п`ятому розряду до ЦМК завод «Діанат» ТОВ ВКФ «Метл», наказ від 05.04.2000р.
- 10.05.2001р. переведений майстром зміни дільниці зрідження хлору 501 цеху з виробництва рідкого хлору, наказ №42 д/к від 10.05.2001р.
- 31.05.2001р. звільнено з роботи у зв`язку із переводом до ЗАТ «Лукор», наказ №50 від 31.05.2001р.
- 01.06.2001р. прийнятий на роботу до ЗАТ «Лукор» в цех з виробництва рідкого хлору, виробництва хлору і каустичної соди майстром зміни дільниці зрідження хлору по переводу з ВКФ «Метл», наказ №246-к від 31.05.2001р.
- 01.09.2001р. переведений старшим майстром зміни дільниці зрідження хлору цеху з виробництва рідкого хлору, виробництва хлору і каустичної соди, наказ №520-к від 27.08.2001р.
- 01.07.2003р. переведений апаратником конденсації цеху з виробництва рідкого хлору, виробництва хлору і каустичної соди о п`ятому розряду, наказ №615-к від 01.07.2003р.
- 03.03.2004р. переведений майстром дільниці випарювання хлору цеху з виробництва рідкого хлору, виробництва хлору і каустичної соди, наказ №189-к від 03.03.2004р.
- 01.04.2004р. переведений майстром дільниці зрідження хлору цеху з виробництва рідкого хлору, виробництва хлору і каустичної соди, наказ №299-к від 31.03.2004р.
- 11.05.2005р. звільнений з роботи у зв`язку із переведенням до ТОВ «Карпатнафтохім», наказ від 11.05.2005р. №435 к,
-   прийнятий на роботу в ТОВ «Карпатнафтохім» по переводу із ЗАТ «Лукор» в цех з виробництва рідкого хлору, виробництва хлору і каустичної соди майстром дільниці зрідження хлору, наказ від 12.05.2005р. №2-к,
- 03.11.2005р. переведений старшим майстром (технологом) цеху з виробництва рідкого хлору, виробництва хлору і каустичної соди, наказ від 02.11.2005р. №44-к,
- 04.11.2008р. звільнений з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників, розпорядження від 03.11.2008р. №992-П.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (надалі також - Порядок № 383).
п.3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.
Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 застосовуються якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. № 36, якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016р. (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016р. № 461. 
Списком №1, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162, передбачено посади робітників, керівників і спеціалістів підприємств хімічної і     нафтохімічної галузі промисловості, зайняті повний робочий день у нижче зазначених виробництвах і роботах, зокрема, хлору, його сполук,   хлорвінілу,   його полімерів, сополімерів (позиція 1080А010, розділ 8 “Хімічне виробництво”). 
Розділом 8 Списку №1 (позиція 8А.1 “Хімічне виробництво”), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, передбачено посади працівників, зайнятих у нижче зазначених виробництвах і роботах, зокрема, хлору, його сполук; хлорвінілу, його полімерів, співполімерів, працівники, зайняті   наповненням   хлором балонів і контейнерів, а також розливанням хлору.                       
Списком №1, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016р. №461, передбачено посади працівників, зайнятих у нижче зазначених виробництвах і роботах, зокрема, хлору, його сполук; хлорвінілу, його полімерів, співполімерів, працівники, зайняті   наповненням   хлором балонів і контейнерів, а також розливанням хлору (підрозділ 1, розділ 8 “Хімічне виробництво”). 
Таким чином, посади, які займав ОСОБА_1 в спірні періоди (апаратник синтезу, апаратник конденсації, майстер та старший майстер зміни дільниці зрідження хлору, майстер дільниці випарювання хлору), передбачені описаними вище Списками №1.
п.4 Порядку №383 передбачено, що атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
В п.п. 1, 2, 4, 9, 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (надалі також – Порядок №442), видно, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Таким чином, з 21.08.1992р. підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім наявність професії і виробництва у відповідних Списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено вищевказаним Порядком №442, за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020р. сформулювала правовий висновок, згідно з якою особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до п."б" ст.13 Закону № 1788-XII.
Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.   При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до вказаного Порядку, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Державний концерн "Хлорвініл" перейменований в державний концерн "Оріана" (наказ Міністерства промисловості України №287 від 31.08.1994р.). В подальшому, Державний концерн "Оріана" перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Оріана" (наказ Фонду державного майна України №65-АТ від 29.12.1995р) (а.с.44 зворот).
Згідно затвердженого наказом концерну «Хлорвініл» від 05.11.1993р. №396 переліку професій і посад працівників заводу каустичної соди та хлору, яким підтверджено право на пільги та компенсації, передбачені Законом України “Про пенсійне забезпечення” посади апаратника випарки, апаратника конденсації, майстра зміни дільниці випарки хлору, майстра зміни відділення конденсації хлору, майстра дільниці розливу хлору віднесено до Списку №1 (а.с.47).
Наказом концерну “Хлорвініл” від 09.11.1993р. №724 затверджено “Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівникам, яких підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення”, серед яких зазначено, що посади апаратника синтезу, майстра зміни, старшого майстра цеху віднесені до Списку №1 (а.с.45-46). 
Відповідно до затвердженого наказом ВАТ «Оріана» завод «Каустик» від 16.02.1999р. №73 переліку професій і посад працівників заводу “Каустик”, яким підтверджено право на пільги та компенсації, передбачені Законом України “Про пенсійне забезпечення” посади апаратника конденсації, майстра зміни, майстра дільниці віднесено до Списку №1 (а.с.50).
За змістом листа ВАТ «Оріана» №77 від 23.01.2024р. висновки державної експертизи умов праці в архіві АТ «Оріана» відсутні (а.с.51).
За змістом наказу ЗАТ «Лукор» від 07.02.2001р. №6 результати атестації робочих місць для підтвердження пільгового стажу по Списку №1, №2, проведеної за наказами по ВАТ «Оріана» в усіх підрозділах, які ввійшли в структуру ЗАТ «Лукор» та за показниками зайнятості працівників в шкідливих умовах праці на підставі результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, слід рахувати дійсними для працівників ЗАТ «Лукор» до проведення чергової атестації, так як термін дії попередньої складає 5 років (а.с.81 зворот).
Наказом ЗАТ «Лукор» від 22.12.2003р. №578 затверджено “Перелік професій і посад працівників, яких підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення”, серед яких зазначено, що посади апаратника конденсації, апаратника випарювання дільниці зрідженого хлору, старшого майстра зміни, дільниці, майстра зміни, старшого майстра відділення   віднесені до Списку №1 (а.с.82). 
З висновку №1303 від 29.03.2004р. експертизи якості проведеної у грудні 2003 року атестації за умовами праці робочих місць виробництва хлору і каустичної соди ЗАТ «Лукор» право працівникам на пенсію за віком на пільгових умовах атестаційною комісією підприємства визначене та підтверджене наказом №578 від 22.12.2003р. відповідно до чинного законодавства (а.с.86).
Наказом ЗАТ «Лукор» від 05.11.2007р. №517-кн затверджено “Перелік робочих місць, робіт, професій і посад працівників цеху з виробництва хлору та цеху з виробництва каустичної соди, яких підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення”, серед яких зазначено, що посади старшого майстра (технолога), апаратника конденсації, майстра зміни відділення віднесені до Списку №1 (а.с.91). 
Згідно  висновку №3253 від 14.11.2007р. експертизи якості проведеної у листопаді 2007 року позачергової атестації за умовами праці робочих місць виробництва «Хлорвініл» ТОВ «Карпатнафтохім» атестація робочих місць за умовами праці проведена атестаційною комісією підприємства відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. №442 (а.с.92).
Як видно з матеріалів справи, до заяви про призначення пенсії від 31.05.2024р. позивач, серед іншого, надав довідку ТОВ ВКФ «Метл» від 26.12.2003р. №306, в якій зазначено, що ОСОБА_1 з 02.04.2000р. - 31.05.2001р. працював у ТОВ ВКФ «Метл» та виконував роботу апаратника конденсації, майстра зміни в цеху з виробництва рідкого хлору. Стаж роботи за період з 02.04.2000р. - 31.05.2001р. -   1 рік 1 місяць 29 днів. 
У довідці міститься покликання на Список №162 від 11.03.1994р. (код КП 1080А010, підрозділ А, розділ 8, Список №1). Підстава видачі книги наказів, особові рахунки, карточка. 
Згадана довідка підписана керівником підприємства Бойко А.А. та головним бухгалтером ОСОБА_2 . Також на довідці міститься відтиск печатки ТОВ ВКФ «Метл» (а.с.53).
Пенсійний орган в оскаржуваному рішенні зазначив, що довідка не відповідає Додатку №5, затвердженому Постановою №637 та містить два підписи уповноважених осіб керівника підприємства та головного бухгалтера.
Відповідно до п.23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). 
Додатком    № 5 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, встановлено форму довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Вказаною формою передбачено, що довідку підписують керівник, начальник відділу кадрів та головний бухгалтер підприємства, установи, організації яка видає таку довідку, із зазначенням ініціалів та прізвищ таких посадових осіб.
ч.3 ст.64 Господарського кодексу України (чинного станом на час виникнення спірних правовідносин)  передбачено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Так, вказана вище довідка від 26.12.2003р. №306 підписана керівником підприємства, посада якого передбачена додатком №5 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006р. № 920.
Колегія суддів звертає увагу, що відсутність підпису начальника відділу кадрів в довідці, яка підписана керівником підприємства не може бути самостійною та достатньою підставою для неврахування періодів роботи позивача до пільгового стажу.   
За вказаних обставин судом не встановлено жодних підстав, які б викликали сумніви у достовірності даних, зазначених в довідці ТОВ ВКФ «Метл» від 26.12.2003р. №306.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що наданий позивачем лист Об`єднаної організації профспілки «Карпатнафтохім» та сервісних служб від 28.02.2024р. №5 зі змісту якого видно, що   ліквідатор ТОВ ВКФ «Метл» зумів завершити процедуру ліквідації не здавши в архів всю документацію, яка проводилась під час договору оренди між ВАТ «Оріана» та ТОВ ВКФ «Метл». В 2017 році профком ВАТ «Оріана» виявив окремі частини покинутого архіву ТОВ ВКФ «Метл» в колишніх адміністративних приміщеннях заводу «Діамат». Ці документи зібрані, перенесені в профком Об`єднаної організації профспілки ВАТ «Оріана» (13.06.2017р. Об`єднана організація профспілки ВАТ «Оріана» перейменовано в Об`єднану організацію профспілки «Карпатнафтохім» та сервісних служб). На теперішній час в профкомі об`єднаної організації профспілки «Карпатнафтохім» зберігаються всі особові рахунки і розрахункові листки працівників, а також кадрова документація в 2-х томах, яка велась ТОВ ВКФ «Метл» в період оренди ЦМК завод «Діанат» (а.с.55).
За змістом ухвали Господарського суду міста Києва від 20.08.2007р. в справі №23/742-б ліквідовано банкрута - ТОВ ВКФ «Метл» як юридичну особу у зв`язку із банкрутством (а.с.74). 
Також в матеріалах справи наявні накази ТОВ ВКФ «Метл» від 05.04.2001р. №1 Д/К, від 31.05.2001р. №50 Д/к про прийняття на роботу та звільнення з роботи, зокрема ОСОБА_1 із зазначенням найменування посади (а.с.66-72).
В наказі ТОВ ВКФ «Метл» від 05.04.2000 №2 Д/к вказано про те, що результати атестації робочих місць для підтвердження пільгового стажу по Списку №1 та №2, проведеної за наказом по заводу "Каустик" ВАТ "Оріана" №73 від 16.02.1999р. та за показниками зайнятості працівників структурних підрозділів заводу "Діанат" ВАТ "Оріана" в шкідливих умовах і на підставі результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, рахувати дійсними для працівників Цілісного майнового комплексу заводу "Діанат" ТОВ ВКФ «Метл» до проведення чергової атестації, так як термін дії попередньої складає 5 років.
Отже, пенсійний орган протиправно не зарахував до стажу роботи позивача за Списком №1 період роботи: 02.04.2000р. - 31.05.2001р. згідно довідки ТОВ ВКФ «Метл» від 26.12.2003р. №306, а тому період роботи: 02.04.2000р. - 31.05.2001р. слід зарахувати до стажу роботи за Списком №1. 
Стосовно наявності підстав для зарахуванням до стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 періодів: 01.10.1997р. - 04.10.1997р.,   01.12.1997р. -24.12.1997р., 01.01.1998р. - 29.01.1998р., 01.02.1998р. - 01.02.1998р.,  09.11.1998р. - 15.02.1999р., 01.10.1999р. - 02.10.1999р.,  12.05.2005р. - 02.11.2005р., колегія суддів звертає увагу на таке.
Причини незарахування вказаних періодів до стажу роботи позивача за Списком №1 в оскаржуваному рішення не зазначено. 
Згідно розрахунку до стажу роботи позивача за Списком №1 зараховано наступні періоди роботи: 02.08.1997р.-30.09.1997р., 05.10.1997р. - 30.11.1997р., 25.12.1997р. - 31.12.1997р., 30.01.1998р. - 31.01.1998р.,  02.02.1998р. - 28.02.1998р., 02.03.1998р. -30.06.1998р.,  17.07.1998р. - 31.07.1998р., 08.08.1998р. - 31.08.1998р., 05.09.1198р. - 30.09.1998р.,  15.10.1998р. - 31.10.1998р., 03.11.1998р. - 08.11.1998р., 16.02.1999р. - 30.09.1999р.,   03.10.1999р. - 01.04.2000р., 01.06.2001р. - 31.12.2003р., 01.01.2004р. -11.05.2005р.,  03.11.2005р. - 04.11.2008р. 
Страховий стаж становить 41 рік 0 місяців 14 днів, в тому числі стаж роботи за Списком №1 – 9 років (а.с.119).
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.84 Кодексу законів про працю України  (в редакції, станом на час спірних правовідносин) у випадках, передбачених ст.25 Закону України "Про відпустки" працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та роботодавцем, але не більше 15 календарних днів на рік.
В ст.4 Закону України “Про відпустки” (в редакції, станом на час спірних правовідносин) видно, що відпустка без збереження заробітної плати є одним з видів відпусток.
        ст.26 Закону України “Про відпустки” встановлено, що за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік. Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Згідно ст.181 Кодексу законів про працю України передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.
ч.16 Прикінцевих положень цього закону визначено, що положення Закону України “Про пенсійне забезпечення” застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
З листа Міністерства соціальної політики України від 08 лютого 2016 року №713/039/161-16 періоди, видно, що зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі №295/8979/16-а.
ст.21 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством   про   працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. (стаття 30 Кодексу законів про працю України).
Отже, робота в розумінні ст.ст.21, 30 Кодексу законів про працю України   є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.
Із змісту довідки АТ «Оріана» №12 від 22.01.2024р. видно, що позивачу нараховувалася та виплачувалася заробітна плата з червня 1994 року - грудень 1997 року та з січня 1998 року - грудень 1999 року (а.с.52).
Згідно довідки АТ «Оріана» №20 від 23.01.2024р. позивач з 01.08.1997р. - 08.11.1998р. та 16.02.1999р. - 01.04.2000р. повний робочий день виконував роботи на посадах апаратник синтезу, апаратник конденсації, що передбачені Списком №1 постанови Кабінету Міністрів України №162. За цей період роботи пільговий стаж складає 02 роки 03 місяці 11 днів (2 роки 4 місяці 25 днів, мінус 1 місяць 14 днів відпустки без оплати) (а.с.44).
За змістом довідки АТ «Оріана» №78 від 23.01.2024р. ОСОБА_1 в період: 01.08.1997р. -08.11.1998р. та 16.02.1999р. - 01.04.2000р. перебував у відпусках без збереження заробітної плати в такі періоди:
- 4 дні в жовтні 1997 року,
- 24 дні в грудні 1997 року,
- 29 днів у січні 1998 року,
- 1 день в лютому 1998 року,
- 1 день в березні 1998 року,
- 16 днів у липні 1998 року,
- 7 днів у серпні 1998 року,
- 4 дні у вересні 1998 року,
- 14 днів у жовтні 1998 року,
- 2 дні в листопаді 1998 року, 
- 2 дні в жовтні 1999 року.
Отже, у 1997 році позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати всього 28 днів, в 1998 році – 74 днів, у 1999 році – 2 дні.
Колегія суддів наголошує, що в довідці АТ «Оріана» від 23.01.2024р. №78 не зазначено з яких підстав позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати у згадані періоди. 
Тобто, чи було перебування у відпустці без збереження заробітної плати пов`язане із виробничою необхідністю, простоєм чи позивач перебував у відпустці у зв`язку із сімейними обставинами.
В матеріалах справи відсутні інші довідки на підтвердження підстав перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати в спірні періоди.
Отже, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що  в зарахуванні до стажу роботи за Списком №1 періодів з 01.10.1997р. - 04.10.1997,   01.12.1997р. - 24.12.1997р., 01.01.1998р. - 29.01.1998р., 01.02.1998р. - 01.02.1998р., 01.10.1999р. - 02.10.1999р. слід відмовити. 
Щодо періоду роботи позивача з 09.11.1998р. - 15.02.1999р., колегія суддів звертає увагу на таке.
Періоди роботи: 09.11.1998р.-15.02.1999р. не зараховані пенсійним органом до страхового стажу роботи позивача, оскільки у цей період була перерва у проведенні чергової атестації робочих місць на підприємстві. Згаданий період роботи підтверджується довідками АТ «Оріана» від 23.01.2024р. №20, від 23.01.2024р. №78 та від 22.01.2024р. №12, а також наказами концерну «Хлорвініл» №724 від 09.11.1993р., №396 від 05.11.1993р., №73 від 16.02.1999р.
Згідно довідки АТ «Оріана» №20 від 23.01.2024р. видно, що позивач з 01.08.1997р. - 08.11.1998р. та  16.02.1999р. - 01.04.2000р. повний робочий день виконував роботи на посадах апаратник синтезу, апаратник конденсації, що передбачені Списком №1 постанови Кабінету Міністрів України №162. За цей період роботи пільговий стаж складає 02 роки 03 місяці 11 днів (2 роки 4 місяці 25 днів, мінус 1 місяць 14 днів відпустки без оплати) (а.с.44).
Тобто, у вказаній уточнюючій довідці відсутній період роботи з 09.11.1998р. - 15.02.1999р..
Також довідка АТ «Оріана» №78 від 23.01.2024р. містить відомості про періоди перебування позивача у відпусках без збереження заробітної плати період з 01.08.1997р. - 08.11.1998р. та 16.02.1999р. - 01.04.2000р.
Спірний період в цій довідці також не зазначений. 
В довідці АТ «Оріана» №12 від 22.01.2024р. зазначені дані про нарахування заробітної плати з червня 1994 року - грудень 1997 року та з січня 1998 року - грудень 1999 року.
Згідно п."а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:
- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;
- атестація робочих місць;
- досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Апеляційний суд враховує, що посади які займав позивач в 09.11.1998р. - 15.02.1999р. (апаратником синтезу, апаратником конденсації) передбачена згаданими вище Списками №1.
Наказами концерну «Хлорвініл» №724 від 09.11.1993р., №396 від 05.11.1993р., №73 від 16.02.1999р. затверджено переліки професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільги та компенсації, передбачені Законом України “Про пенсійне забезпечення”, серед яких, посади, які займав позивач, віднесені до Списку №1. Також варто вказати, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Однак, позивач не надав довідки, які б засвідчували зайнятість на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1 повний робочий день в період з 09.11.1998р. - 15.02.1999р. у ВАТ «Оріана». 
Такі відомості зазначаються саме в уточнюючій довідці, як це передбачено п.20 Порядку №637.
Покликання ОСОБА_1 лише на записи у трудовій книжці в цьому випадку є недостатнім.
Будь-які інші докази на підтвердження зайнятості позивача на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1 повний робочий день в період з 09.11.1998р. - 15.02.1999р. у ВАТ «Оріана» в матеріалах справи відсутні. 
Крім того, позивач не довів обставину неможливості видачі роботодавцем   уточнюючої довідки для підтвердження пільгового стажу роботи за період з 09.11.1998р. - 15.02.1999р. у ВАТ «Оріана».   
Отже,  у зарахуванні до стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 09.11.1998р. - 15.02.1999р. у ВАТ «Оріана» слід відмовити.
Щодо періоду роботи позивача з 12.05.2005р. - 02.11.2005р., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
За змістом довідки ТОВ «Карпатнафтохім» від 26.05.2011р. №52  видно, що ОСОБА_1 у період з 12.05.2005р. - 04.11.2008р. виконував повний робочий день роботу майстра дільниці, старшого майстра (технолога) цеху з виробництва рідкого хлору, за посадою, яка передбачена Списком №1 (розділ 8, підрозділ А, код 8А.1), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36. Підстава видачі довідки: книги наказів, особові рахунки, карточка Т-2.
Згадана довідка підписана заступником генерального директора Ю.П. Безуглим та начальником відділу кадрів І.М. Мацьків. Також на довідці міститься відтиск печатки ТОВ «Карпатнафтохім» (а.с.89).
Відсутність підпису головного бухгалтера в    довідці, підписаній керівником підприємства не може слугувати самостійною та достатньою підставою для неврахування періодів роботи позивача до його пільгового стажу.   
За вказаних обставин судом не встановлено жодних підстав, які б викликали сумніви у достовірності даних, зазначених в довідці ТОВ «Карпатнафтохім» від 26.05.2011р. №52.
Колегія суддів наголошує, що пенсійний орган не зазначив підстав не зарахування цього періоду роботи до стажу роботи позивача за Списком №1. При цьому, період з 03.11.2005р. -04.11.2008р., який також зазначений в довідці від 16.05.2011р., зарахований пенсійним органом до пільгового стажу роботи. 
Крім того, згідно довідки ЗАТ «Лукор» ОСОБА_1 у період з 01.06.2001р. - 18.05.2005р. виконував роботи за посадами майстра зміни старшого майстра зміни, апаратника конденсації, майстра дільниці, які передбачені Списками №1, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України №162, №36 (а.с.79).
У архівній довідці архівного відділу Калуської міської ради №01.7-01/140 від 07.02.2024р. зазначено, що в документах архівного фонду ЗАТ «Лукор» відомостей про переведення працівників на роботу з неповним робочим днем не виявлено (а.с.80).
Відповідно до архівної довідки архівного відділу Калуської міської ради №01.7-01/141 від 07.02.2024р. в документах архівного фонду ЗАТ «Лукор» в особовій картці відомостей про надання ОСОБА_1 відпусток без збереження заробітної плати за період з 2000р. – 2005р. не зазначено.
В особових рахунках про розмір заробітної плати робітників і службовців ЗАТ «Лукор» зазначено про надання 4 днів відпустки у вересні 2001 року (а.с.80 зворот).
Також в матеріалах справи наявна архівна довідка архівного відділу Калуської міської ради №01.77-01/142 від 07.02.2024р., яка містить відомості про заробітну плату позивача у ЗАТ «Лукор» з червня 2001 року - червень 2005 року (а.с.81). 
За змістом наказу ЗАТ «Лукор» від 07.02.2001р. №6 результати атестації робочих місць для підтвердження пільгового стажу по Списку №1, №2, проведеної за наказами по ВАТ «Оріана» в усіх підрозділах, які ввійшли в структуру ЗАТ «Лукор» та за показниками зайнятості працівників в шкідливих умовах праці на підставі результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, слід рахувати дійсними для працівників ЗАТ «Лукор» до проведення чергової атестації, так як термін дії попередньої складає 5 років (а.с.81 зворот).
Наказом ЗАТ «Лукор» від 22.12.2003р. №578 затверджено “Перелік професій і посад працівників, яких підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення”, серед яких зазначено, що посади апаратника конденсації, апаратника випарювання дільниці зрідженого хлору, старшого майстра зміни, дільниці, майстра зміни, старшого майстра відділення   віднесені до Списку №1 (а.с.82). 
Згідно  висновком №1303 від 29.03.2004р. експертизи якості проведеної у грудні 2003 року атестації за умовами праці робочих місць виробництва хлору і каустичної соди ЗАТ «Лукор» право працівникам на пенсію за віком на пільгових умовах атестаційною комісією підприємства визначене та підтверджене наказом №578 від 22.12.2003р. відповідно до чинного законодавства (а.с.86).
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 слід зарахувати періоди роботи з 12.05.2005р.- 02.11.2005р. 
Таким чином вірними є висновки суду першої інстанції, що  Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно прийняв рішення від 10.06.2024р.  №092850024617 про відмову у призначені пенсії за віком відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.
Інші доводи апеляційних скарг фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянтів з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також,  п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області – залишити без задоволення, а Рішення   Івано-Франківського окружного адміністративного суду   від 11 березня 2025 року   у справі № 300/6502/24– без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель