ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2025 року
м. Київ
справа № 953/3903/22
провадження № 51 - 769 км 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
у режимі відеоконференції
захисника засудженого ОСОБА_6         адвоката ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022221130001033
від 11 квітня 2022 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого
за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ст. 121 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката
ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада
2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. 
Прийнято рішення щодо речових доказів і заходів забезпечення кримінального провадження.
Вироком суду ОСОБА_6  визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.
05 квітня 2022 року близько 15 години 00 годин ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_3 під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , численні удари ногами та кулаками в голову, груди й кінцівки, від яких остання впала. Після цього ОСОБА_6 витягнув та продовжив бити лежачу ОСОБА_8 спочатку в під`їзді, а потім біля входу в будинок, заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона того ж дня померла в лікарні.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишено
без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2023 року щодо ОСОБА_6  - без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник,посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати зазначені вище судові рішення і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6  на підставі                        ст. 284 ч. 1 п. 3 КПК України через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливостей їх отримати.
Вказує на непричетність  ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення та не підтвердження його винуватості дослідженими судом доказами, оскільки: допитані свідки не надали показань на підтвердження пред`явленого обвинувачення; протоколи огляду місця події складені через 6 днів після вчинення кримінального правопорушення, один з яких - в приміщенні відділку поліції; висновок судово-медичного експерта містить дані про причину смерті іншої особи - ОСОБА_9 , при цьому група крові ОСОБА_8 та її кров на предмет наявності в ній алкоголю не досліджувалася; висновки судово-імунологічних експертиз не підтверджують походження вилучених слідів крові саме
від ОСОБА_8 .
Зазначає, що судом не спростовано версію ОСОБА_6 про те, що кров на його одязі належала іншому чоловіку, з яким у нього 05 квітня 2022 року був конфлікт
та бійка. Вказує, що допит і вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру відбулись без участі захисника, внаслідок чого порушено право на захист,
а обвинувальний акт підлягав поверненню з огляду на численні процесуальні порушення.
Звертає увагу, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перешкоджав слідству й не переховувався від органу досудового розслідування та суду.
Також зазначає, що апеляційний суд не забезпечив особистої участі ОСОБА_6 в судовому засіданні з огляду на його відповідне клопотання та неналежнуякість зв`язку, не звернув увагу на наведені вище порушення, не перевірив і не надав вичерпних відповідей на доводи апеляційної скарги сторони захисту, чим порушив вимоги ст. 419 КПК України.
Заперечень на касаційну скаргу від учасників судового провадження не надходило.
Учасників судового провадження належним чином повідомлено про час та місце касаційного розгляду, заяв про відкладення касаційного розгляду від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.
Позиції учасників судового провадження
Захисник у судовому засіданні підтримала касаційну скаргу, вважала
її обґрунтованою та просила задовольнити.
У судовому засіданні прокурор вважала касаційну скаргу необґрунтованою
і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94цього Кодексу,
та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України
та на які є посилання у касаційній скарзі, не є відповідно до вимог
ст. 433 ч. 1, ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались зазначених вимог закону.
Суд першої інстанції на підтвердження винуватості  ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, тобто
у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть
 ОСОБА_8 , послався на такі докази:
-       показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про виявлення біля будинку АДРЕСА_4  ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями, а у квартирі АДРЕСА_5 цього будинку -  ОСОБА_6 зі слідами крові на взутті та одежі;
-       показання свідка ОСОБА_12 про конфлікт між ОСОБА_6 
та ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_5 , під час якого остання кричала « ОСОБА_13 », побачив у кареті швидкої допомоги побиту ОСОБА_8 .                             У під`їзді були сліди крові, двері квартири йому та працівникам поліції відкрив ОСОБА_6 ;
-       протокол огляду місця події від 11 квітня 2022 року про видачу
ОСОБА_6 взуття і одежі зі слідами речовини бурого кольору;
-       протокол огляду місця події від 11 квітня 2022 року про виявлення біля будинку АДРЕСА_4 розкиданих речей (одяг, покривала, пляшки, паперові вироби), а в під`їзді зазначеного будинку - слідів речовини бурого кольору;
-       протокол огляду від 15 квітня 2022 року про виявлення на виданих ОСОБА_6 штанах та взутті слідів речовини бурого кольору;
-       протокол огляду від 25 квітня 2022 року, згідно з яким оглянуто відеозапис обставин побиття ОСОБА_6 ОСОБА_8 біля будинку № 57
на вул. Мироносицькій у м. Харкові 05 квітня 2022 року о 15 годині 00 хвилин;
-       висновок судово-медичної експертизи від 11 квітня 2022 року
№ 12/17/172-А/22, згідно з яким встановлено локалізацію, характер, ступінь тяжкості, механізм утворення виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а також причину її смерті, яка настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, ускладненої набряком-набуханням головного мозку, набряком легень;
-       медичну документацію № 4816 та карту виїзду бригади екстреної медичної допомоги 05 квітня 2022 року про виявлення на вулиці побитої
ОСОБА_14 , 1941 року народження, яка була травмована
і в крові;
-       висновки судово-імунологічних експертиз від 21 червня 2022 року
№ 14/1711-Дм/22 та від 27 червня 2022 року № 14/1710-Дм/22 про виявлення на вилучених у ОСОБА_6 брюках і черевиках крові та можливе
її походження від ОСОБА_8 .
Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази
у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов
до обґрунтованого висновку про вчинення  ОСОБА_6 інкримінованого
йому кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії
за ст. 121 ч. 2 КК України. При цьому всім наявним доказам, суд відповідно
до вимог КПК України дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності
та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Усупереч доводам захисника у вироку суду наявний аналіз досліджених доказів
і мотиви відхилення судом показань ОСОБА_6 про його непричетність
до вчиненого злочину, які, як зазначив місцевий суд, спростовуються показаннями свідків, відеозаписом камери спостереження з місця події, висновками судових експертиз та іншими дослідженими доказами. Будь-яких відомостей щодо можливої причетності до вчинення цього злочину іншою особою ні на досудовому розслідуванні, ні під час розгляду кримінального провадження в судах не встановлено і стороною захисту таких відомостей також не надано.
Надані свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 показання місцевий суд визнав чіткими й послідовними, підстав не довіряти їхнім показанням у суду
не було і він оцінив їх у сукупності з іншими доказами відповідно до вимог ст. 94
КПК України. Це ж стосується і висновків судово-імунологічних експертиз щодо походження крові, виявленої на брюках і черевиках ОСОБА_6 .
Чинний кримінальний процесуальний не містить заборон щодо проведення огляду місця події через певний час після виявлення кримінального правопорушення, якщо слідчий визнає за необхідне провести такий огляд. Відсутні  такі заборони і щодо проведення огляду виданих речей у відділенні поліції. За таких обставин огляди місця події від 11 квітня 2022 року проведені та оформлені у відповідності з вимогами КПК України, а тому доводи касаційної скарги захисника в цій частині є безпідставними.
Як убачається з висновку судово-медичної експертизи від 11 квітня 2022 року
№ 12/17/172-А/22, це дослідження проводилося на підставі постанови слідчого
від 11 квітня 2022 року з метою встановлення локалізації, характеру, ступеню тяжкості, механізму утворення тілесних ушкоджень саме у ОСОБА_8 
(у висновку вказано прізвище ОСОБА_15 , однак анкетні дані надалі уточнені слідчим у постанові від 12 квітня 2022 року), а також встановлення причини її смерті. Зазначення в заключній частині висновку прізвища іншої особи - ОСОБА_9 ,
яке по тексту зустрічається один раз, свідчить про допущену описку при складанні документа, яка має технічний характер і не дає підстав для сумнівів в обґрунтованості проведеного дослідження. Група крові потерпілої встановлена на підставі проведеного аналізу крові (т. 2, а.к.п. 195), а не проведення дослідження крові на предмет наявності в ній алкоголю не свідчить про неповноту проведення експертизи в іншій частині відповідно до поставлених слідчим питань та не впиває на встановлені фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення і кваліфікацію його дій.
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 складений із дотриманням вимог
ст. 291 КПК України, у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також інші відомості, передбачені частиною 2 вказаної статті. За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав для повернення обвинувального акта прокурору, як про це зазначає захисник.
Необґрунтованими є і твердження касаційної скарги про порушення права
на захист ОСОБА_6 , яке полягало у проведенні його допиту та врученні повідомлення про підозру без захисника.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акта, до вручення повідомлення про підозру допит ОСОБА_6 не проводився, а положеннями ст. 278 КПК України не передбачено обов`язкової присутності захисника під час вручення особі письмового повідомлення про підозру. Підстав для обов`язкової участі захисника відповідно
до вимог ст. 52 КПК України у цьому кримінальному провадженні не було.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 
на вирок місцевого суду, належним чином перевірив її доводи про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, які аналогічні доводам касаційної скарги захисника, визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення і зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу захисника визнано необґрунтованою.
При цьому апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду, зазначивши,
що досліджені цим судом докази, аналіз показань допитаних свідків, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, дає підстави вважати доведеним факт вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які в подальшому спричинили її смерть. Крім того, апеляційний суд визнав правильними висновки місцевого суду про те, що показання свідків узгоджуються між собою, з іншими доказами, підтверджують спосіб нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , наявність між ними неприязних відносин, а поведінка ОСОБА_6 під час та після вчиненого, зокрема на вулиці, свідчать про умисний характер його дій.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд апеляційної інстанції розглянув апеляційну скаргу захисника з дотриманням положень ст. 405 КПК України і дійшов правильного висновку, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та вмотивованим.
За результатом апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі надав обґрунтовані відповіді на доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника,
які є аналогічними доводам її касаційної скарги, навів переконливі аргументи
на їх спростування, зазначив підстави, з яких визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, та належним чином мотивував своє рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Доводи касаційної скарги захисника про те, що апеляційний суд не забезпечив особистої участі ОСОБА_6 в судовому засіданні з огляду на його відповідне клопотання та неналежну якість зв`язку є безпідставними.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд
в засіданні 04 грудня 2024 року постановив ухвалу про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про його доставку до Харківського апеляційного суду для участі в судовому засіданні з огляду на положення
ст. 336 ч. 2 КПК України, за змістом якої дозволяється проведення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, у випадку здійснення такого дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану. Відеозаписом вказаного судового засідання підтверджується, що на його початку у ОСОБА_6 виникли проблеми зі сприйняттям звуку, однак після запрошення працівника слідчого ізолятора та налаштування програмного забезпечення вказані проблеми було усунуто, що підтвердив ОСОБА_6 , та взяв участь в апеляційному розгляді.
У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів
не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини
 ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ст. 121 ч. 2 КК України, та правильність кваліфікації його дій.
Суди першої та апеляційної інстанцій дотрималися вимог статей 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог
КПК України.
Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 цей стандарт доведення винуватості дотримано, оскільки за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і засуджений винний у його вчиненні.
При призначенні  ОСОБА_6  покарання суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, наслідки, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий,
у лікарів психіатра та нарколога на обліках не перебуває, є учасником бойових дій, його вік, спосіб життя, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину відносно особи похилого віку,
та призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, що є наближеним до мінімальної межі санкції ст. 121 ч. 2 КК України.
Отже, покарання, призначене ОСОБА_6 , за своїм видом і розміром
є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, воно відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації, є адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостям про особу винного.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами
для зміни чи скасування судових рішень, не виявлено.
За таких обставин, підстав для задоволення касаційної скарги захисника, скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо  ОСОБА_6 за результатом касаційного розгляду не встановлено.
Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3