Справа № 128/757/25
Провадження № 22-ц/801/1710/2025
Категорія: 101
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року	Справа № 128/757/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Стадника І. М.,
секретар судового засідання Куленко О. В.
учасники справи:
заявниця ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (особа, яка подала апеляційну скаргу),
ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 травня 2025 року, ухвалене у складі судді Васильєвої Т. Ю. м. Вінниці, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, -
в с т а н о в и в :
В березні 2025 року до суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту родинних відносин, яку обґрунтовує тим, що на її заяву від 14.06.2023 про отримання громадянства України, Управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області, відділ № 4 у м. Вінниці було відмовлено в задоволенні заяви про набуття громадянства України в зв`язку з розбіжностями в її персональних даних з ОСОБА_2 . 
Зазначає, що вона, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2  є повно рідними сестрою та братом, народженими від батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 . Однак, наявне міжмовне перетворення записів по батькові українською мовою « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 », як розбіжностей у даних ОСОБА_1 та її брата ОСОБА_2 , обмежує право заявника на набуття громадянства України за територіальним походженням.
За вказаних обставин, заявниця просила встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідними сестрою та братом, народженими від батька – ОСОБА_3 та матері – ОСОБА_4 (а.с. 1 – 6). 
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено: встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідними сестрою та братом, народженими від батька – ОСОБА_3 , та матері – ОСОБА_4 .
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виснував, що факт, який просить встановити заявник, має для неї юридичне зазначення, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, враховуючи складення актових записів заявниці та заінтересованої особи іншою державою іноземною мовою. Факт родинних відносин підтверджується наданими та дослідженими судом документами, зокрема в частині зазначення прізвища заявниці та заінтересованої особи ОСОБА_1 , а також їх батьків, їх спільного місця народження, при цьому єдині розбіжності в їх персональних даних становлять різне написання в різних перекладах (виконаних в різний час), свідоцтв про народження, їхніх по-батькові, а саме як " ОСОБА_7 ", " ОСОБА_5 ", " ОСОБА_6 ", що згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/1239-а від 02.07.2024 виникли внаслідок неусталеності норм і принципів їх міжмовного перетворення. Відтак суд виснував, що зібрані у справі докази в своїй сукупності є достатніми для встановлення факту родинних відносин та не потребує доведення шляхом проведення генетичної експертизи, як про те зазначав представник міграційної служби, оскільки спір про право між особами, яких стосується встановлення даного факту, відсутній.
Не погодившись із таким рішенням, 25.06.2025 року засобами поштового зв`язку Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі представника заінтересованої особи, що позбавило управління можливості задати питання заявнику, висловлювати свою думку. Оскільки в по-батькові заявниці та її брата містяться розбіжності: « ОСОБА_7 », « ОСОБА_6 », існують різні переклади їхніх свідоцтв про народження, а питання стоїть встановлення факту родинних відносин, то вірно було б доводити спорідненість генетичною експертизою, а тому суд неправильно виснував, що факт родинних відносин є доведеним.
07 липня 2025 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, поданий її представником ОСОБА_8 через систему «Електронний суд», просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін. Рішення обґрунтоване, суд правильно встановив усі фактичні обставини, іншого способу встановити родинні відносини у заявниці немає.
В судовому засіданні представник Урправління державної міграційної служби України у Вінницькій області Скляр О. В. підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. 
Адвокат Федчук С. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 21 липня 2025 року через систему «Електронний суд» подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона з 07 липня 2025 року по 25 липня 2025 року перебуває у відпустці.
Вирішуючи клопотання про відкладення справи, апеляційний суд виснує, що воно задоволенню не підлягає, з огляду на те, що адвокат не була позбавлена можливості взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, причини неявки ОСОБА_1 суду невідомі, про день а час судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
17 липня 2025 року засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він вказує, що апеляційна скарга є необґрунтованою та просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення відповідає вказаним вимогам закону.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
- відповідно до перекладу паспорта з вірменської мови, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в республіці Вірменія, громадянка республіки Вірменії (а.с. 11);
- згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та його перекладу з вірменської мови, виконаного 09.11.2011, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Солак, республіка ВРСР. ЇЇ батьком зазначений ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_4 (а.с. 12 - 13);
- згідно свідоцтва про народження цієї ж серії НОМЕР_2 та його перекладу з вірменської мови, виконаного 02.06.2020, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Солак, Разданський район, Вірменська РСР. ЇЇ батьком зазначений ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_4 (а.с. 14 - 17);
- відповідно дозволу на іміграцію в Україну від 15.12.2011 № 319445, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Солак, Разданського району, Республіки Вірменія, громадянці Вірменії, дозволено постійне проживання в Україні на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про імміграцію". Разом з нею дозвіл на іміграцію в Україну отримали її неповнолітні діти: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18);
- згідно листа відділу № 4 у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на заяву ОСОБА_1 від 14.06.2023, їй було повідомлено про наявність розбіжностей в персональних даних з ОСОБА_1 , а саме в даних «по батькові». Рекомендовано надати документи, що не містять вказаних розбіжностей (а.с. 19 – 20);
- листом відділу № 4 у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 25.10.2023 заявницю повідомлено, що 15.12.2011 їй було надано дозвіл на імміграцію в Україну та вказано, що їй вже надавались рекомендації та роз`яснення з приводу усунення розбіжностей з приводу подачі документів для оформлення громадянства України (а.с. 21);
- згідно паспорта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він є громадянином України, народився в с. Солак Разданського району, Вірменія, також має ідентифікаційний номер платника податків (а.с. 22 - 25);
- згідно свідоцтва про народження з перекладом на українську мову, виконаним перекладачем та посвідченим в нотаріальному порядку 23.11.2011, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Солак, район - Раздан, республіка - ВРСР, батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 , свідоцтво серії НОМЕР_3 (а.с. 26 - 28);
- відповідно до перекладу свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виконаного 26.04.2021, персональні дані зазначені як: ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , Вірм. РСР, Разданський район, с. Солак, батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_4 (а.с. 29);
- згідно перекладу свідоцтва про народження цієї ж серії НОМЕР_3 , виконаного 10.05.2021, персональні дані зазначені як: ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , Вірм. РСР, Разданський район, с. Солак, батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_4 (а.с. 30);
- в паспортах серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 , виданих громадянам України, відомості зазначені як: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився в с. Солак Разданського району, Вірменія, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в м. Єреван, Вірменія (а.с. 31 – 32, 33 – 34);
- відповідно до рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.07.2005 по справі № 2-621/2005, заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання в с. Федорівка Тиврівського району, задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Федорівка Тиврівського району з червня місяця 1989 року по даний час (а.с. 35 – 36);
- ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 березня 2021 року по справі № 2-621/05, роз`яснено, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.07.2005 по справі № 2-621/2005 за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яким встановлено факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Федорівка Тиврівського району з червня місяця 1989 року по даний час, малось на увазі, що заявники з червня місяця 1989 року постійно до 24.08.1991 проживали на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» (а.с. 37 – 38);
- відповідно до експертного висновку від 02.07.2024 № 056/1239-а, українські записи особового імені ОСОБА_11 , похідні форми імені по батькові ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (паспорт, запис ОСОБА_3 ; дозвіл на імміграцію в Україну, запис ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження, переклад з вірменської мови на українську мову, запис ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 ; поспорт громадянина Республіки Вірменія, переклад з вірменської мови на українську мову, запис ОСОБА_1 ) та ОСОБА_12 , похідні форми імені по батькові ОСОБА_6 , ОСОБА_13 (свідоцтво про народження, переклад з вірменської мови на українську мову, запис ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 ; паспорт громадянина України, запис ОСОБА_2 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. 
Розбіжності між українськими документальними записами імені та похідних форм імені по батькові виникли внаслідок неусталеності норм і принципів їх міжмовного перетворення. Згідно з чинними правилами (див. Український правопис, 2019) нормативний запис імені по батькові українською мовою – ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (а.с. 39).
Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу IV ЦПК України.
У пункті 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 273 ЦПК України (пункт 1 частини першої статті 315 діючого ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця ОСОБА_1 посилалася на те, що встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_1 необхідно їй для набуття громадянства України в порядку, визначеному законом, оскільки її брат є громадянином України та згідно частини 1 статі 8 ЗУ «Про громадянство України», вона має право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Проте оскільки при перекладі з вірменської мови було допущено відмінність в написанні її та брата по батькові: в неї записано « ОСОБА_5 », а в брата – « ОСОБА_6 », то іншого способу встановити факт родинних відносин ніж звернутися до суду, в неї немає.
Відповідно до частини 1 статті 8 ЗУ «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. 
Відтак суд першої інстанції вірно виснував, що встановлення факту, який просить встановити заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для реалізації права набуття громадянства України за територіальним походженням та перешкодою для реалізацією такого права, оскільки заінтересованою особою: відділом № 4 у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області саме розбіжності в написанні по-батькові заявниці та заінтересованої особи ОСОБА_1 є перешкодою для набуття громадянства, оскільки за їх наявності немає доказів того, що вони є рідними сестрою та братом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції, враховуючи вказані норми ЦПК України, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши надані заявницею докази, зокрема наявність у неї документів, в яких ім`я, по-батькові, батька та матері її та ОСОБА_1 повністю збігаються, а в по-батькові має місце різниця лише у двох голосних літерах, що пов`язана з його перекладом з вірменської мови на українську, що підтверджено висновком лінгвістичної експертизи, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними сестрою та братом.
На спростування зазначених обставин Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області відділ № 4 м. Вінниці належних доказів не надано, а твердження про те, що факт родинних відносин може бути підтверджений виключно висновком генетичної експертизи, - є надуманим та не ґрунтується на приписах закону.
Спростовується матеріалами справи і твердження апеляційної скарги про те. що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності заінтересованої особи (Управління): представник Управління Боринська Р. Р. була повідомлена, що розгляд справи відбудеться 12 травня 2025 року о 10 год. 00 хв., про що свідчить власноручна розписка представника (а. с. 55, 60), а тому суд з дотриманням приписів статті 223 ЦПК України вірно розглянув справу за відсутності представника. Також слід зазначити, що представником Управління Боринською Р. Р. було подано відзив на заяву, в якій вона виклала позицію Управління щодо поданої заяви (а. с. 46-50), яку суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні детально описав та навів мотиви щодо викладених у ньому заперечень.
Отже, апеляційний суд виснує, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення справи, вірно застосував норми процесуального та матеріального права і дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявні підстави для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 травня 2025 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, слід залишити за ним. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції іншими учасниками справи матеріали справи не містять.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області залишити без задоволення.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 24 липня 2025 року.

Головуюча                                                          Т. М. Шемета

Судді:                                                  О. В. Ковальчук 

І. М. Стадник