Справа № 306/2590/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        13 серпня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі:
               судді-доповідача        –        Кожух О.А.,
               суддів                –        Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бебешко Андрій Станіславович, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2025 року (головуючий суддя Уліганинець П.І.) у цивільній справі №306/2590/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

       Короткий зміст позовної заяви

       В грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.
       Позов мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22.03.2023 розірвано. У даному шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Зазначає, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні та утриманні сина в добровільному порядку. Стверджує, що відповідач має постійне місце роботи та систематичний дохід.
       До вказаного позову додано копію рішення про розірвання Селидівського міського суду Донецької області від 22.03.2023 про розірвання шлюбу, копію паспорту та картки платина податків позивачки, копію акту обстеження умов проживання та копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 .
       
Короткий зміст рішення суду першої інстанції

       Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2025 року позов задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
       Вирішено питання судового збору та допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

       Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

       Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17.04.2025 змінити в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача з 1/4 частини доходу відповідача на 1/6 частину.
       Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги письмові пояснення відповідача, та те, що на день звернення до суду та винесення рішення у справі у відповідача на утриманні перебувають малолітня дитина, якій не виповнилось на той час і року, а також непрацездатна дружина, оскільки працювати не має можливості, оскільки доглядає дитину.
       Стверджує, що, задовольняючи вимоги позивача в повному обсязі, суд першої інстанції не врахував, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), буде суперечити інтересам другої дитини відповідача - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       Відповідач зазначає, що піклується про свого сина ОСОБА_5 , систематично бере участь в його матеріальному забезпеченні, перераховуючи на карту позивача кошти в розмірі 8000 – 11000 грн. На підтвердження цього у матеріалах справи наявні копії фото екрану із застосунку банку щодо грошових переказів. Вказує, що незважаючи на те, що перебуває у Збройних Силах України, він завжди у вільний час намагається спілкуватись з сином в телефонному режимі, на підтвердження чого відповідачем додано фото екрану телефону. 
       Звертає увагу суду на те, що відповідач забезпечив сина нерухомим майном, а саме купив квартиру, 1/2 частина якої належить на праві власності сину сторін – Родіону, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору купівлі-продажу квартири. 
       На апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 позивачка ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Сідун О.С., подала відзив, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Свалявського районного суду Закарпатської області залишити без змін.
       Позивачка зазначає, що матеріали справи не містять належні та допустимі докази того, що відповідач купив квартиру своїй дитині в рахунок саме аліментних платежів або з метою припинення права на аліменти для дитини. Стверджує, що надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

       Межі розгляду справи апеляційним судом

Згідно з вимогами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

       Фактичні обставини справи та застосовані норми права

       Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22.03.2023 розірвано (а.с.3). Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20.07.2018, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).
       Згідно з актом обстеження умов проживання, проведеного службою у справах дітей в м.Свалява, вбачається, що позивачка ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою АДРЕСА_1 . Вказаним актом службою у справах дітей встановлено факт одноосібного виховання позивачкою дитини – ОСОБА_6 2018 року народження (а.с.6,7).
       З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Петренко О.М., подавав до суду першої інстанції пояснення по суті позовних вимог, в яких зазначав, що у зв`язку із збройною агресією росії проти України перебуває у Збройних Силах України та не може часто бачитись із сином, проте систематично бере участь в матеріальному забезпеченні сина ОСОБА_5 , перераховуючи на карту позивачки кошти в розмірі від 8000 грн до 11000 грн. Вказував, що 10.10.2023 він зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 .. В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 в нього народилась дитина, у зв`язку з чим на його утриманні знаходяться малолітня дитина та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку. Повідомив суд про те, що він придбав трикімнатну квартиру в місті Івано-Франківськ, право власності на якої належить малолітньому сину сторін у справі – ОСОБА_8 . 
       Вказані пояснення відповідача щодо перерахування коштів позивачці підтверджуються копіями квитанцій (знімками з екрана телефону) про переказ коштів у розмірі 10000 грн (в січені 2024 року, лютому 2024 року, березні 2024 року, травні 2024 року, червні 2024 року, 8 вересня 2024 року та 29 вересня 2024 року, листопаді 2024 року та в грудні 2024), у розмірі 10500 (в жовтні 2024 року) (а.с. 39-49).
       Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 02.12.2024 ОСОБА_1 , діючи від свого імені та від імені свого малолітнього сина – ОСОБА_3 придбав у власність в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру під номером АДРЕСА_2 (а.с.53-55).
       У поясненнях відповідач вказав, що не відмовляється від утримання свого сина та вважав достатнім сплату аліментів в розмірі 1/3 частини всіх його доходів (а.с. 34-37).
       
Застосовані норми права та мотиви апеляційного суду

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України установлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Підстави визначення розміру аліментів у частинах від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).
На момент пред`явлення позову, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років – 3196 гривень.
Вказаний прожитковий мінімум для дітей відповідного віку у 2025 році не змінився, та відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» становить для дітей віком від 6 до 18 років – 3196 гривень. 
       В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що суд не врахував того факту, що у нього на утриманні перебуває ще одна дитина та непрацездатна дружина, а також те, що він придбав квартиру для сина ОСОБА_6 , частка якої належить сину на праві власності, просив стягувати аліменти в розмірі 1/6 всіх видів його доходів.
       Вказані доводи апелянта не знаходять свого підтвердження, оскільки в оскаржуваному рішенні суд вказав подані заявником пояснення та, задовольняючи позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд першої інстанції врахував письмові пояснення відповідача та часткове визнання позовних вимог, де відповідач вважав за доцільним стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (що є більшим, ніж заявлена позивачем частка).
       Крім того, посилання відповідача на придбання квартири для свого сина, як на підставу зменшення розміру аліментів, матеріали справи не містять підтвердження того, що сторонами досягнуто згоди про те, що частка квартири, яка придбана на користь малолітнього сина сторін, вважається такою, що придбана в рахунок погашення аліментних зобов`язань відповідача. 
       
Висновки апеляційного суду

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що, враховуючи вік, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, яка проживає з матір`ю, і платника аліментів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визначити у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця.
       Оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.
       Керуючись ст. ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст..ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бебешко Андрій Станіславович – залишити без задоволення.
       Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2025 року – залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повне судове рішення складено 13 серпня 2025 року.

        Суддя-доповідач 

       Судді: