справа № 758/14677/23
головуючий у суді І інстанції Захарчук С.С.
провадження № 22-ц/824/5868/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І. 
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
02 липня 2025 року                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Цермолонського Івана Миколайовича на рішення Подільського районного суд міста Києва від 06 листопада 2024 року
у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, -
в с т а н о в и в :
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суд міста Києва із заявою, у якій просив суд: встановити факт його спільного проживання з ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року по 11 вересня 2011 року.
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 , 1938 року народження, є вітчимом ОСОБА_1 , з яким він проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , з 1978 року до моменту смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявник ОСОБА_1 , вітчим заявника - ОСОБА_3 , матір заявника -  ОСОБА_4 , а також дочка заявника - ОСОБА_2 були власниками квартири, у якій вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті вітчима заявника ОСОБА_3 , заявник звернувся до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, приватний нотаріус відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/8 частини указаної квартири після смерті вітчима заявника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що у всіх випадках факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем встановлюється судом.
У зв`язку із цим, у ОСОБА_1 виникла необхідність у зверненні до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту проживання однією сім`єю його зі спадкодавцем - ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року (з моменту дії ЦК України) по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_3 ) (тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини).
Так, 03 липня 1966 року був укладений шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_1 .
У подальшому матір заявника одружилася з ОСОБА_3 та змінила своє прізвище на ОСОБА_4 .
Рішенням виконавчого комітету Подільської районної ради народних депутатів № 163 від 15 березня 1978 року «Про надання службової житлоплощі двірнику ЖЕК № 804 гр. ОСОБА_4 » закріплено за ЖЕК № 804, як службову двокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 та поселено на цю площу двірника ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та видано ордер на квартиру.
У подальшому, квартиру було приватизовано та відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 жовтня 2005 року квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 у рівних долях.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір заявника ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 належна їй 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , успадкована зявником та ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .
З моменту надання у користування службової квартири матері заявника у 1978 році до моменту смерті ОСОБА_3 він з останнім проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , у них було одне і теж зареєстроване місце проживання за вказаною адресою.
 
Рішенням Подільського районного суд міста Києва від 06 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявником не доведено факту його проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 протягом п`яти років на момент відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , також заявником не надано доказів того, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права і обов`язки по відношенню один до одного, а спільне проживання осіб в одній квартирі не свідчать про те, що їх відносини мають характер сімейних відносин та ці відносини мають ознаки сім`ї, визначені статтею 3 СК України.Натомість, як установлено судом першої інстанції зі слів заявника він був одружений та має доньку - ОСОБА_2 , а до моменту смерті ОСОБА_4 (у 2008 році) ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 16 листопада 1974 року.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Цермолонський І.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Подільського районного суд міста Києва від 06 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив всі обставини справи, правильно оцінив покази свідків, надані письмові докази та дійшов необґрунтованих висновків.
Посилається на те, що судом першої інстанції категорично не сприйняв покази свідків, які підтвердили обставини не лише спільного проживання, але і проживання померлого із заявником однією сім`єю. Покази свідків це один із основних доказів, на які опирався заявник у свій заяві, письмові докази (спільних квитанцій) не збереглися, оскільки з часу смерті ОСОБА_3 пройшло багато часу. 
Зазначає, що, ані закон, ані судова практика не встановлює якими саме доказами, можуть підтверджуватись обставини спільного проживання однією сім`єю, 
На думку апелянта, покази свідків є більш ніж достатніми, тим паче зважаючи на те, що покійний є вітчимом заявника і останні зареєстровані і проживали з 1978 року у одній і тій самій квартирі.
Однак, суд першої інстанції неправильно оцінив покази свідків, зробивши помилковий висновок, що вони підтверджують лише факт спільного проживання, а не спільного проживання однією сім`єю з померлим.
До апеляційної скарги доданий новий доказ - копія свідоцтва про розірвання шлюбу заявника.
Оскільки справа розглядається у порядку окремого проваджені, докази можуть бути подані або витребувані на будь-якій стадії її розгляду, враховуючи відсутність принципу змагальності у окремому провадженні, а також обов`язок суду вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для долучення до матеріалів справи наданого заявником доказу.
 
Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
ОСОБА_1 та його представник - адвокат Цермолонський І.М.  у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.
ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги.
Представник Київської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
З матеріалів справи вбачається, що матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).
Дошлюбним прізвищем ОСОБА_4 є ОСОБА_4, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28 квітня 2018 року (а.с. 10).
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб 16 листопада 1974 року, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_4 (а.с. 111).
Рішенням Виконавчого комітету Поліської районної ради народних депутатів від 15 березня 1978 року № 163 ОСОБА_4 з родиною (вона, чоловік та син) надано службову двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на час роботи двірником ЖЕК № 804 (а.с. 12).
31 березня 1978 року Виконавчим комітетом Поліської районної ради народних депутатів видано ордер № 1252 на право зайняття службового жилого приміщення ОСОБА_4 (а.с. 13).
Згідно зі свідоцтвом про право на власність на житло - квартиру АДРЕСА_2 від 10 жовтня 2005 року співвласниками квартири є - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 у рівних долях. Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 119).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 21).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 14 червня 2022 року, виданого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В., спадкоємцями ОСОБА_4 відносно частини квартири АДРЕСА_2 , є на частини її син - ОСОБА_1 та на частини її чоловік - ОСОБА_3 (а.с. 22).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 7).
Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 15 серпня 2024 року після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу. За даними Державного реєстру актів цивільного стану відсутня інформація про наявність у померлого рідних дітей та усиновлених. Дружина ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . спадкоємців відповідно до статті 1261 ЦК України у померлого немає. Спадкоємців, які б вважалися такими, що прийняли спадщину згідно з частинами 3, 4 статті 1268 ЦК України немає. Крім ОСОБА_1 інші  громадяни, які б вважали себе спадкоємцями померлого ОСОБА_3 , до нотаріуса не зверталися (а.с. 91).
З матеріалів спадкової справи № 17/2023 до майна померлого ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 93).
Відповідно до довідки від 14 січня 2010 року, виданої КП «Центральний», за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 з 06 вересня 1979 року, ОСОБА_1 з 08 січня 1988 року, ОСОБА_10 з 10 березня 1998 року (а.с. 117).
06 липня 1995 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 .
Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_12 , яка є сусідкою ОСОБА_1 , пояснила, що ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_13 , у них народилася дитина, всі проживали в одній квартирі, після смерті матері заявника ОСОБА_1 доглядав за ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_14 , який є сусідом, пояснив, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та інші особи проживали за адресою: АДРЕСА_1 .
Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 293 ЦПК України).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293, статті 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо:
згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 
заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 
встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
Пунктом 23 вищевказаної Постанови зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
У справі, яка переглядається, установлено, що з матеріалів спадкової справи померлого ОСОБА_3 вбачається, що у нього відсутні спадкоємці за законом та заповітом.
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем для отримання спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, суд першої інстанції посилався на те, що заявником не доведено факту його проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 протягом п`яти років.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України).
Частиною 2 статті 294 ЦПК України з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. 
Таким чином, в оскаржуваному судовому рішенні судом першої інстанції зазначено про те, що заявником не доведено факту його проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 протягом п`яти років на момент відкриття спадщини та не надано доказів, однак з метою з`ясування обставин справи суд не витребував необхідні докази. 
 
Також судом першої інстанції зазначено, що заявником не надано доказів, а натомість з його слів установлено, що він був одружений та має доньку - ОСОБА_2 ,а до моменту смерті ОСОБА_4 (у 2008 році) ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з                            16 листопада 1974 року.
За положеннями частин 1 та 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини першої статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.
У постанові Верховного Суду від 13 травня 2024 року у справі                            № 727/8026/23 визначено, що для встановлення факту спільного проживання необхідною умовою є, зокрема, не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.
 
Разом з тим, судом першої інстанцією не враховано, що згідно з частиною 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 
В порядку частини 4 вказаної статті сім`я створюється не тільки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а й на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. 
Положення норм законодавства про те, що для встановлення факту спільного проживання необхідною умовою є, зокрема, не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі, стосується лише сім`ї, що створюється на підставі шлюбу.
Судом першої інстанції залишено поза увагою, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
На підставі викладеного, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 є пасинком померлого  ОСОБА_3 , який не має інших спадкоємців за законом та заповітом, вони проживали та були зареєстровані за однією адресою, пояснення допитаних судом першої інстанції свідків, а також відсутність заперечень щодо установлення такого факту зі сторони заінтересованої особи - Київської міської ради, що вбачається з відзиву на заяву, апеляційний суд дійшов висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Таким чином, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цермолонського І.М. необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про встановлення факту.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цермолонського Івана Миколайовича задовольнити.
Рішення Подільського районного суд міста Києва від 06 листопада 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.
Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 квітня 2004 року по 11 вересня 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
Дата складення повного судового рішення 07 липня 2025 року.
 
Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська