ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 679/359/25
Провадження № 22-ц/820/1544/25

Хмельницький апеляційний суд у складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
Розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №679/359/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Повшуком Віталієм Івановичем, на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року, в складі судді Стасюка Р.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про зміну способу стягнення аліментів, 
встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
В березні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити визначений рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 квітня 2020 року у справі №679/185/20 спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 2218 грн на 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня ухвалення судом рішення і до досягнення дитиною повноліття. 
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 серпня 2017 року розірвано. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 квітня 2020 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 2218,00 гривень щомісячно. 
Через значні інфляційні процеси, збільшення потреб дитини, розмір витрат які позивачка несе на утримання сина збільшився, а розмір аліментів, які стягуються з відповідача,  не здатен забезпечити гармонійний розвиток дитини та покриття потреб на його утримання, зважаючи  також на те, що будь-якої іншої матеріальної допомоги відповідач на утримання  сина не  надає.
Позивачка зазначає, що наведені обставини є достатньою підставою для зміни способу стягнення аліментів, що відповідає приписам частини 3 статті 181 СК України, а тому просить суд змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання  сина.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року позов задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на  користь ОСОБА_2 , на утримання  сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який визначений рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області  від 08 квітня 2020 року у справі №679/185/20 в твердій грошовій сумі 2218,00 гривень щомісячно, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: зміна матеріального становища сторін, збільшення прожиткового мінімуму на дитину та відповідно збільшення мінімального розміру аліментів на дитину. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення аліментів з 1/4 частки заробітку (доходу) до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, також судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, а в матеріалах справи відсутні докази про поштове відправлення ухвали про відкриття провадження та повістки про виклик до суду. Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документа «ухвала» від 19 березня 2025 року одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет. Зазначає, що апелянт проходить військову службу, під час якої постійно перебуває на військових об`єктах, на яких відсутній інтернет зв`язок. Крім того, під час відповідних військових занять заборонено користуватись мобільними телефонами. За таких обставин, апелянт не мав змоги користуватись телефоном та контролювати отримання інформації. Вважає, що його було позбавлено права на доступ до правосуддя, оскільки він не зміг взяти участь в судовому засіданні та не скористався правом подати відзив на позовну заяву. 
Змінюючи спосіб стягнення аліментів, суд обмежився лише відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, разом з тим, не з`ясував сімейний стан відповідача, наявність аліментів на інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, матеріальне становище, його витрати на лікування рідних. Відповідач на даний час самостійно утримує свою сім`ю, яка складається з дружини та неповнолітнього сина. Дружина апелянта ОСОБА_4 на даний час важко хворіє та потребує лікування, на яке апелянтом витрачається велика сума коштів. Незважаючи на скрутне матеріальне становище, апелянт вчасно сплачує аліменти позивачці на утримання сина. Також, ОСОБА_1 у зв`язку з проходженням військової служби, зі свого грошового забезпечення значну частину коштів витрачає на військове спорядження, пальне, що становить близько 50% його доходів. 

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 19 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає необґрунтованими доводи апелянта про неналежне повідомлення щодо розгляду справи, оскільки зважаючи на те, що у відповідача з 01 жовтня 2023 року зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі ЄСІКС «Електронний суд», суд першої інстанції відповідно до чинної редакції ЦПК України, направив ухвалу про відкриття провадження у справі до електронного кабінету відповідача. Крім того, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 19 ЦПК України, а від відповідача не надходило до суду першої інстанції клопотання про розгляд справи із викликом сторін. Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу за результатами якого постановив рішення від 30 квітня 2025 року у справі №679/359/25 з дотриманням норм процесуального права. Зазначає, що відповідач станом на момент розгляду судом даної справи має регулярний (стабільний) дохід, визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів гарантуватиме належне утримання неповнолітньої дитини, та забезпечуватиме якнайкращі інтереси дитини. В той же час, доводи апелянта про те, що визначений судом розмір аліментів в 1/4 частці заробітку доходу є надмірним оскільки, відповідач має на утриманні хвору дружину та неповнолітню дитину не підтверджено належними та допустимими доказами. Також та обставина, що відповідач є батьком іншої неповнолітньої дитини саме по собі не доказує позицію відповідача про надмірність визначеного судом першої інстанції розміру аліментів в 1/4 частки заробітку відповідача та не спростовує висновків суду першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 серпня 2017 року у справі №679/817/17 розірвано. 
Під час шлюбу у сторін народився син – ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 квітня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі  в розмірі 2218,00 гривень щомісячно, починаючи з 17 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі вказаного рішення Нетішинським міським судом Хмельницької області 29 квітня 2020 року видано виконавчий лист №679/185/20.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків  про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2024 року по лютий 2025 року ОСОБА_1 у вказаний період  отримував виплати як військовослужбовець, стипендію та інші доходи за кодом доходу 127, всього за вказаний період сума нарахованого доходу склала 944995,90 гривень.  

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.
При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.
Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів і встановити їх у частці від доходу відповідача, посилаючись на те, що у зв`язку із збільшенням вікових потреб дитини розмір витрат на утримання сина значно зріс, та сума аліментів в розмірі 2218 грн в місяць є недостатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини та покриття всіх його потреб.
Тобто, позивачка в даній цивільній справі визначила предметом позову зміну способу стягнення аліментів - їх присудження в розмірі 1/4 частки від доходу батька дитини.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 квітня 2020 року, може бути змінений за позовом стягувача та, виходячи з обставин справи, правомірно задовольнив позов.
Суд правильно врахував, що позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: зміна матеріального становища сторін, збільшення прожиткового мінімуму на дитину та відповідно збільшення мінімального розміру аліментів на дитину.
Визначаючи розмір аліментів, судом враховано матеріальне становище відповідача те, що він є військовослужбовцем, має постійний дохід, а також відсутність доказів перебування  на його утриманні інших осіб. 
При цьому, апелянт не позбавлений можливості звернутись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам дитини засадам справедливості, добросовісності та розумності.
Щодо посилань апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з належним повідомленням про розгляд справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду свої справи або обмежений у праві отримання у суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та п`ятої статті 14 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (абзац перший частини сьомої статті 14 ЦПК України).
Отже, процесуальний закон передбачає надсилання судового рішення як рекомендованим листом з повідомленням про вручення, так і в електронній формі через «Електронний кабінет», у тому числі на офіційну електронну адресу засобами підсистем Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Вимога про надіслання судового рішення через підсистеми Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи є обов`язковою для осіб, визначених у частині шостій статті 14 ЦПК України, пункті 10 вказаного Положення, зокрема для тих, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 викладено висновок про те, що вимога про надіслання судового рішення через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС.
Згідно з частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Враховуючи зазначене, можна зробити висновок, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення судом першої інстанції рішення). У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим.
Встановлено, що ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В матеріалах справи наявна довідка Нетішинського міського суду Хмельницької області про доставку електронного документа, відповідно до якої документ в електронному вигляді «Ухвала» від 19.03.2025 у справі №679/359/25 (суддя Стасюк Р.М.) було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 19.03.2025 15:52:48. 
В апеляційній скарзі апелянт підтвердив, що має зареєстрований кабінет в підсистемі «Електронний суд». Враховуючи, що ОСОБА_1 має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд», а підсистемою реалізовано функціонал автоматичного направлення сторонам у справі процесуальних документів, колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про неповідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та ухвалене судом першої інстанції. Посилання апелянта на відсутність доступу до підсистеми «Електронний суд» не може бути взято до уваги, оскільки не підтверджено належними доказами. Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином повідомив відповідача про ухвалені судові рішення в даній справі та не допустив порушення норм процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни немає. 

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Повшуком Віталієм Івановичем, залишити без задоволення.
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 липня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова
Р.С. Гринчук
А.М. Костенко