ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 липня 2025 року           справа №360/165/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В., розглянувши в прядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 р.  у справі  № 360/165/25 (головуючий І інстанції О.М. Качанок) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  про  скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та визнання протиправною бездіяльності,- 
                                                            ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( далі-позивач, ОСОБА_1 ),  звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила: 
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.01.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з 29.10.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії з 29.10.2022;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 на її банківський рахунок з урахуванням заборгованості, утвореної в результаті не перерахунку пенсії.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: 
Визнав протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не виплати ОСОБА_1 пенсії, призначеної з 18.09.2024.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної з 18.09.2024.
Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не здійснення призначення ОСОБА_1 пенсії з 29.10.2022.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 29.10.2022, на підставі положень підпункту 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, та провести відповідний перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії.
У задоволенні інших вимог - відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.).
Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.  
В обґрунтування скарги щодо рішення суду в частині визнання протиправною бездіяльності щодо не виплати призначеної з 18.09.2024 пенсії, зазначає, що згідно із паспортом позивача 13.06.2013 було знято з реєстраційного обліку у м. Алчевську та 10.10.2016 зареєстровано у м. Сєвєродонецьку.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р місто Алчевськ Луганської області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження.
Згідно частини першої статті 7 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» (у редакції, що діяла з 17.03.2016) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509.
Згідно з п. 1 Порядку № 509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 не надавалась. Інформація про реєстрацію ОСОБА_1 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня. Тобто для виплати пенсії позивачу у відповідача не має підстав.
Щодо рішення суду в частині зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії, призначеної з 18.09.2024, скаржник зазначає, що позивач із заявою про поновлення виплати пенсії та необхідними документами, які б дозволили з`ясувати (спростувати) обставини, що стали підставою для зупинення виплати пенсії, до органу Пенсійного фонду України особисто не зверталась, то фактично позивачем не вчинено необхідних дій для реалізації права на отримання належних їй сум пенсійних виплат, передбачених Порядком.
Щодо рішення суду в частині зобов`язання відповідача призначити  пенсію за віком з 29.10.2022, на підставі положень підпункту 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та провести відповідний перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, скаржник зазначає, що для проведення перерахунку та забезпечення виплати пенсії позивачу необхідно підтвердити документами факт реєстрації на території, підконтрольній українській владі.
Скаржник також не погоджується з рішенням суду в частині стягнення судового збору.
Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне. 
ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку як отримувач пенсії у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області.
27.09.2024 позивач звернулася засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії, яку опрацьовано 04.10.2024.
З 18.09.2024 позивачу призначено пенсію за віком на загальних умовах за нормами статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на поштове відділення, що підтверджується рішенням відповідача 1 від 02.01.2025 № 121630011873.
З 18.09.2024 відповідачем не виплачується пенсія позивачу.
Позивач неодноразово зверталась через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою з питання виплати їй пенсії.
Так, згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 20.01.2025 № 461-51/Н-02/8-1200/25, для забезпечення виплати пенсії позивачу необхідно подати до органів Пенсійного фонду України заяву про допризначення пенсії у способи, передбачені до пунктом 1.1 Порядку 22-1, до якої долучити: скановану копію всіх сторінок паспорта (долучена до заяви про призначення пенсії сканована копія паспорта  не містить серії та номера паспорта), скановану копію власноруч написаної заяви щодо одержання/неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 10.12.2024 № 9365-9597/Н-04/8-1200/24 повідомлено, що 27.09.2024 позивач звернулася засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії, яку опрацьовано 04.10.2024. З 18.09.2024 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на поштове відділення. Для забезпечення проведення виплати пенсії позивачу необхідно було надати до органів Пенсійного фонду України заяву про виплату пенсії на поточний рахунок (додаток 1) згідно з Порядком № 1596 та заяву довільної форми із зазначенням факту одержання/неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. 25.10.2024 позивач звернулася з електронною заявою щодо зміни виплатних реквізитів, яку опрацьовано 30.10.2024. 18.11.2024 позивач звернулася засобами веб-порталу з електронною заявою за № 20942 щодо допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами (надала скановану копію всіх сторінок паспорта та скановану копію власноруч написаної заяви із зазначенням факту неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації), яку було опрацьовано 29.11.2024. Враховуючи зазначене, виплату пенсії позивачу було поновлено, сума пенсії за період з 18.09.2024 по 31.12.2024 буде нарахована у найближчий виплатний період через установу банку на рахунок відкритий позивачем у відділенні АТ “А-банк” та надалі пенсія буде виплачуватись щомісяця (день виплати - 10).
У листі Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 20.01.2025 № 461-51/Н-02/8-1200/25, відповідач 1 вказує, що за наданою засобом веб-порталу заявою від 27.09.2024 позивачу з 18.09.2024 призначено пенсію за віком на загальних умовах за нормами статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. За розглядом заяви від 25.12.2024 про допризначення пенсії, долучених до заяви документів та даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено, що позивач з 01.01.1998 по 31.10.2017 фактично проживала в місті Алчевськ та працювала у Публічному акціонерному товаристві “Алчевський металургійний комбінат”. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р місто Алчевськ Луганської області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Згідно з повідомленням Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області відомості про реєстрацію місця проживання позивача в реєстрі Сіверськодонецької територіальної громади відсутні. Враховуючи зазначене, для проведення перерахунку та забезпечення виплати пенсії позивачу необхідно підтвердити документами факт реєстрації на території, підконтрольній українській владі.
Наведений лист Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 18.12.2024 № 4105 ВА щодо відсутності відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в реєстрі Сєвєродонецької територіальної громади, міститься в матеріалах справи.
Тобто, з наведеного вбачається, що позивачу не було поновлено виплату пенсії з 18.09.2024, як про це зазначається у листі відповідача 1 від 10.12.2024 № 9365-9597/Н-04/8-1200/24.
Також позивач звернулась через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою від 25.12.2024, в якій просила призначити їй пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку (28.10.2022 - 60 років), згідно із Законом України від 20.03.2023 № 2981-ІХ “Про внесення зміни до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії”.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 20.01.2025 № 461-51/Н-02/8-1200/25, складеного у відповідь на вказану заяву позивача, повідомлено, що за наданою засобом веб-порталу заявою від 27.09.2024 позивачу з 18.09.2024 призначено пенсію за віком на загальних умовах за нормами статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. За розглядом заяви від 25.12.2024 про допризначення пенсії, долученних до заяви документів та даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено, що позивач з 01.01.1998 по 31.10.2017 фактично проживала в місті Алчевськ та працювала у Публічному акціонерному товаристві “Алчевський металургійний комбінат”. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р місто Алчевськ Луганської області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Згідно з повідомленням Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області відомості про реєстрацію місця проживання позивача в реєстрі Сіверськодонецької територіальної громади відсутні. Враховуючи зазначене, для проведення перерахунку та забезпечення виплати пенсії позивачу необхідно підтвердити документами факт реєстрації на території, підконтрольній українській владі.
Позивач 15.01.2025 звернулась через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою № 532 про зміну виду розрахунку пенсії.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.01.2025 № 121630011873 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки (як вказано в рішенні) не зрозуміло на який вид перерахунку претендує заявниця.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно  із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено  право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону №  1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV  передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
За частиною 2 вказаної статті, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
Частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерел формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Відповідно до частини 2 статті 45 зазначеного Закону пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. 
За приписами статті 47 Закону № 1058-VI, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.
Стаття 46 Закону № 1058-VI регулює правовідносини, що виникають під час виплати пенсії за минулий час: нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрат.
Виключно цим Законом № 1058-IV визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування (стаття 5 Закону № 1058-IV).
Підстави припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано статтею 49 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини 1 зазначеної статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Аналіз вищенаведеної норми свідчить, що виплата пенсії припиняється лише на підставі відповідного рішення територіальних органів Пенсійного фонду або суду.
При цьому, перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду України, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії лише у випадках, прямо передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 49 вказаного Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Як свідчить аналіз положень Закону № 1058-VI припинення виплати пенсії можливо лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.
Разом з тим, матеріали справи не містять рішення пенсійного органу про припинення виплати пенсії позивачу з підстав передбачених Законом № 1058-VI. 
Відповідач право позивача на отримання пенсії не заперечував.
Суд зазначає, що положеннями статей 9 та 47 Закону № 1058-VI встановлено, зокрема, що пенсія за віком призначається та виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Слід зазначити, що закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі  Конституції України  і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити  закон виключно  законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акту. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.
Суд зазначає, що порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно  Законом № 1058-VI.
Жодних змін до  Закону № 1058-VI з приводу особливостей виплати пенсіонерам, заборгованості по пенсії Верховною Радою не приймалось.
Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсійної виплати, суд вважає таким, що не ґрунтується на вимогах Закону.
Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України у Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).
У преамбулі до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам.
Щодо посилання скаржника не те, що позивачем не надано довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи,  на відсутність інформації про реєстрацію позивача в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та те, що позивач особисто не зверталась із заявою про поновлення виплати пенсії та необхідними документами, які б дозволили з`ясувати (спростувати) обставини, що стали підставою для зупинення виплати пенсії, колегія суддів зазначає, що припинення виплати пенсії відбулось фактично з дати призначення. Відповідачем не наведено доказів, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, навпаки матеріалами справи підтверджено відсутність такого статусу. Згідно з відміткою в паспорті позивача про що зазначає відповідач, місце проживання позивача з 2016 року була підконтрольна Україні території.
Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсійної виплати, суд вважає таким, що не ґрунтується на вимогах Закону.
Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений  законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.
Враховуючи викладене, відповідач не виплачуючи пенсію позивачеві діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера.
Також, суд зазначає, що не належне виконання відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, свої обов`язків не може створювати для позивача негативні наслідки у тому числі право на володіння власним майном.
Щодо рішення суду в частині визначення дати призначення позивачу пенсії за віком з 29.10.2022, на підставі положень підпункту 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, та провести відповідний перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
За частиною 1, 2 ст. 44 Закону № 1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Згідно з абзацами 1 і 2 п. 1 ч. 1 статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. 
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.
За ч. 5 ст. 45 Закону №1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Законом України «Про внесення зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії» № 2981-IX від 20 березня 2023 року пункт 14-6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнити підпунктом 14-6.2 такого змісту: «14-6.2. Тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку».
Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2981-IX від 20 березня 2023 року, встановити, що особам, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та яким у період з 24 лютого 2022 року до набрання чинності цим Законом, крім тих осіб, у яких строк звернення за призначенням відповідної пенсії сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсію призначено з дня звернення, за їх бажанням пенсія обчислюється з урахуванням положень підпункту 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії» зазначено наступне «у різний період після повномасштабного вторгнення окупованими були близько 20 відсотків території України, а сотні тисяч громадян України опинились в окупації. Однією з гострих проблем для осіб, які досягли пенсійного віку або стали особами з інвалідністю, та які опинились в окупації, є призначення та отримання пенсійних виплат. Проблема полягає в тому, що особи, які досягли пенсійного віку або стали особами з інвалідністю та проживають на тимчасово окупованій території або на території, де ведуться бойові дії, з незалежних від них причин не можуть безпосередньо звернутись до органів Пенсійного фонду України у зв`язку із тимчасовою неможливістю здійснювати свої повноваження такими органами на тимчасово окупованих територіях, а через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України можливості подати заяву та підтверджуючі документи немає можливості у зв`язку із відсутністю на окупованих територіях інтернет-зв`язку та українського мобільного зв`язку. Таким чином, зазначені особи з об`єктивних причин позбавлені можливості звернутись за призначенням пенсії у встановленому станом на даний час порядку».
Тобто, вчинено дії щодо захисту та відновлення прав осіб, які проживають або проживали на окупованій території або в зонах ведення бойових дій, та з незалежних від себе причин не могли безпосередньо звернутися до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.
Відтак, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування за бажанням особи, яка проживала на тимчасово окупованій території України, і якій призначено пенсію за віком з дня звернення, що відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, пенсія за віком обчислюється з дня, що настає за днем досягнення такою особою пенсійного віку. 
При цьому, виходячи зі змісту Закону України № 2981-IX від 20 березня 2023 року слід дійти висновку, що органи Пенсійного фонду України зобов`язані обчислювати пенсію за віком вищенаведеним особам з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, на підставі звернення, яке подано як до набрання чинності Законом № 2981-ІХ, так і після. 
Судами встановлено та не заперечувалось відповідачем, що із заявою про призначення пенсії позивач звернувся до відповідача 27.09.2024, тобто у період дії в Україні режиму воєнного стану.
Відповідач мав призначити позивачу пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку – ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії, ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей. 
Вказане в сукупності свідчить, що відповідач зобов`язаний призначити позивачу пенсію за віком відповідно Закону №1058, з дати набуття права на таку пенсію у відповідності до поданої заяви.
За положенням ч. 2  ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Щодо посилання апелянта на необґрунтоване стягнення судом першої інстанції судових витрат, суд зазначає наступне.
За ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки позовні вимоги задоволені, судом обґрунтовано стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати понесені ним.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                               ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 р.  у справі  № 360/165/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 09 липня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                                   Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                    А.В. Гайдар

                                                                                                            І.В. Геращенко