Справа №573/77/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Замченко А. О.	
Номер провадження 33/816/559/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Третьякова С.М., розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Третьякова С.М. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працює на посаді слюсаря-ремонтника у ВСП «Харківська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 січня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 16 січня 2025 року близько 09 год. 18 хв. в м. Білопілля по вул. Широкій керував автомобілем «ЗАЗ 110206», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до результату огляду на стан сп`яніння, проведеного у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820». Результат тесту становив 0,30 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Третьяков С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 січня 2025 року скасувати, а справу закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд безпідставно послався на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який не був долучений до матеріалів справи.
Складене працівником поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 січня 2025 року, підтверджує наявність наміру ОСОБА_1 пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я та не погодження останнього із результатом проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу. Проте, як вбачається з матеріалів справи, останній безпідставно не був доставлений до найближчого закладу охорони здоров`я.
Також апелянт зауважує про те, що ОСОБА_1 підписував всі долучені документи, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання.
Окрім цього, оскільки газоаналізатор «Драгер 6820» відповідно до Інструкції, має похибку в 0,048 %, то фактично результат вимірювання 0,30 % проміле знаходиться в границях похибки, що і стало причиною незгоди ОСОБА_1 із результатом вимірювання.
Апелянт також вказує на грубе порушення працівниками поліції вимог КУпАП і Конституції України в частині не роз`яснення ОСОБА_1 його прав на захист під час складання адміністративного протоколу ЕПР 1 № 222215 від 16 січня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначення в протоколі про складання його інспектором ВП (м. Білопілля) СРУП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції Родіоновою М.С. не відповідає дійсності, оскільки всі дії щодо проведення огляду здійснювалися іншим працівником поліції.
Окрім цього, вказаний процесуальний документи не містить даних про технічний засіб, яким здійснювалася фіксація адміністративного правопорушення, як і в супровідному листі ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського районного УП ГУНП в Сумській області № 575 від 16 січня 2025 року, не зазначено про долучення до матеріалів справи диску із відеозаписами.
Також апелянт просить врахувати місце проживання ОСОБА_1 , яке відноситься до зони бойових дій, а тому наявність в нього транспортного засобу життєво необхідно останньому.
Враховуючи викладені доводи, апелянт вважає, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження.
В обґрунтування пропущеного строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає про те, що апеляційна скарга була подана 04 лютого 2025 року через ЕСІТС «Електронний суд», проте помилково була спрямована безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Лише 08 лютого 2025 року захисник ОСОБА_2 отримав поштове повідомлення від Сумського апеляційного суду про повернення апеляційної скарги та необхідності подати її до Білопільського районного суду Сумської області.
Таким чином, пропуск строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції стався з незалежних обставини, в силу помилки.
Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Третьякова С.М., який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається із матеріалів справи, листом Сумського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, апеляційна скарга захисника Третьякова С.М. на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 січня 2025 року була повернута апелянту, оскільки подана всупереч вимогам ч. 3 ст. 294 КУпАП.
Відповідно, враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення апелянту строк на апеляційне оскарження постанови судді від 27 січня 2025 року, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню. 
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримався в повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:
- протоколу про адміністративне правопорушення від 16 січня 2025 року серії ЕПР1 № 222215;
- роздруківки приладу «Drager Alcotest 6820», відповідно якого рівень алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становить 0,30 % проміле;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого із результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 погодився, про що ним проставлено особистий підпис;
- відеозаписів нагрудної камери працівника поліції, якими зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Із долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів нагрудної камери працівника поліції вбачається, як 16 січня 2025 року близько 09 год. 18 хв. по вул. Широкій в м. Білопілля працівниками поліції було зупинено автомобіль «ЗАЗ 110206», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Водію ОСОБА_1 працівниками поліції було оголошено причину зупинки, а саме керування транспортним засобом без користування ременем безпеки.
Під час перевірки особи водія, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). 
Працівники поліції відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній погодився.
Результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці, становив 0,30 % проміле. 
На запитання працівників поліції чи згоден водій з результатом проходження огляду з використанням спеціального технічного засобу та чи не бажає проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я з метою проходження медичного огляду, останній не надав однозначної відповіді.
Згодом, ОСОБА_1 погодився із результатом та останньому повідомлено про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Жодних заперечень щодо процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не висловлював. 
Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Так, вказаний доказ в повній мірі спростовує доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, в частині не погодження ОСОБА_1 із результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу та бажання останнього проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я. Пройшовши на місці зупинки транспортного засобу огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 спочатку не надавав однозначної відповіді, проте згодом погодився та проставив особистий підпис в роздруківки спеціального технічного засобу та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Таким чином, у працівників поліції були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Наявність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння у КНП БМР «Білопільська міська лікарня» не свідчить про те, що водій висловлював незгоду з результатами проведеного огляду із застосуванням спеціального технічного засобу, у зв`язку з чим у поліцейського виникли б правові підстави для висунення вимоги проведення огляду у закладі охорони здоров`я.
Окрім цього, суд першої інстанції обґрунтовано послався на долучений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, як на доказ підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що міститься в матеріалах справи.
Доводи апелянта щодо перебування ОСОБА_1 в стані сильного душевного хвилювання у зв`язку з чим останній не розумів зміст своїх дій та за вказівкою працівників поліції, підписував документи, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки вони не підтверджені жодними даними. Так, ані з відеозапису, ані з письмових доказів, які додані до протоколу, не вбачається, що ОСОБА_1 перебував під тиском працівників поліції та через свій стурбований стан не міг усвідомлювати свої дії під час підписання складених документів. При цьому останній не був позбавлений можливості зазначити про свій стан в усній формі працівникам поліції або ж зафіксувати в самому протоколі.
Необґрунтованими є і доводи щодо границі допустимої похибки приладу «Drager Alcotest-6820» з огляду на наступне.
Огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest-6820» ARSM-0080, тест № 25, на проходження якого водій погодився. За результатами проведеного огляду на стан сп`яніння, у водія виявлено вміст алкоголю в кількості 0,30 % проміле.
З інструкції користувача приладу «Drager Alcotest-6820» вбачається, що межі допустимої похибки під час експлуатації: - для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: - абсолютна похибка (Д): ± 0,02 мг/л у діапазоні від 0 до 0,2 мг/л.
Згідно з п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Таким чином, чинним законодавством України встановлено, що якщо за результатом огляду особи на стан алкогольного сп`яніння показник тесту має цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю, то особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу, що в даному випадку, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , працівники поліції керувалися чинним законодавством України, а не методичними дослідженнями. Жодних зауважень чи заперечень щодо процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення останній не висловлював. 
При цьому, як вбачається з переглянутого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest-6820» на місці зупинки та виявлення результату огляду на стан алкогольного сп`яніння 0,30 % проміле, ОСОБА_1 не наголошував на наявності похибки під час експлуатації цього приладу та не наполягав на проведенні огляду в медичному закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога.
Отже, процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена з дотриманням положень КУпАП, а також вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Щодо доводів апелянта про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із не роз`ясненням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 222215 від 16 січня 2025 року, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, що підтверджується проставленим особистим підписом та відеозаписом нагрудної камери працівника поліції. Жодних зауважень, клопотань, зокрема і щодо не роз`яснення йому процесуальних прав, ОСОБА_1 не заявляв. 
Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом, зокрема і подання апеляційної скарги та надання їй можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляду справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.
При цьому суд апеляційної інстанції констатує, що ОСОБА_1 у повній мірі використав своє процесуальне право на захист, як під час розгляду справи у суді першої, так і апеляційної інстанції, оскільки особисто був присутній в суді першої інстанції, давав пояснення щодо обставин та власної версії подій, мав можливість надати суду докази і заявляти клопотання, а також був забезпечений участю професійного захисника під час апеляційного розгляду, тобто використав увесь комплекс наданих йому прав, передбачених ст.268 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що протокол складався працівником поліції Родіоновою М.С., а фактично огляд ОСОБА_1 проводив інспектор СРПП ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , не свідчить про недопустимість долучених доказів, оскільки вказані працівники поліції діяли у складі одного екіпажу, здійснювали охорону громадського порядку та спільно займалась оформлення адміністративних матеріалів.
Окрім цього, матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, були належним чином оформлені, а саме пронумеровані та прошиті, про що зазначено в супровідному листі.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі не зазначено технічні характеристики засобу фіксації, за допомогою якого зроблено відеозапис, оскільки процедура оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі визначена в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року № 1395, якого не передбачено зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, про яку вказує апелянт.
З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.
Наведені в апеляційній скарзі життєві обставини ОСОБА_1 , а саме проживання в зоні бойових дій, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки положення ч. 2 ст. 33 КУпАП щодо врахування при накладенні стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, застосовуються у всіх випадках, крім накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Санкція статті 130 ч. 1 КУпАП є безальтернативною та закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості призначити будь-яке інше адміністративне стягнення.
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм закону України.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Третьякова С.М., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Третьякову С.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 січня 2025 року.

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Третьякова С.М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.