ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2025 року                                                  м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П. за участю захисника –адвоката Ткач В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 липня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:
       Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 липня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і за його вчинення накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
       Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 26.05.2025 року, близько 00-20 год. в с. Іспас по вул. Шевченка, 30, Вижницького району Чернівецької області, керував транспортним засобом марки «Renault Laguna», д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у КНП «Вижницька міська лікарня», результат 0,89 проміле, висновок №36 від 26.05.2025 року, чим порушив п.2.9-а Правил дорожнього руху. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
       Не погоджуючись із прийнятим рішенням,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 липня 2025 року, а справу щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду – фактичним обставинам справи.
ЄУНСС:713/1830/25  Головуючий у І інстанції: Кибич І.А. НП:33/822/402/25  Головуючий в апеляційній ін-ції: Потоцький В.П.
Вказує на те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б доводили його винуватість. 
Зокрема вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може розглядатися як доказ його винуватості, оскільки він лише містить формулювання адміністративного обвинувачення, яке інкримінується, проте сам по собі він не підтверджує факт вини. 
Вказує на істотне порушення його прав на захист, оскільки йому не пред`явлено адміністративне звинувачення, тобто не вручено акт звинувачення відповідно до ст. 254 КУпАП, що, на думку апелянта, є процесуальною перешкодою притягнення його до відповідальності.
Наголошує на тому, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не відображають увесь перебіг обставин, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: відсутній момент виявлення ознак алкогольного сп`яніння та хід спілкування водія з поліцейськими. 
Вважає, що поліцейськими порушено процедуру огляду водіїв на стан сп`яніння, оскільки такий огляд не був проведений на місці ДТП з використанням спеціальних технічних засобів. 
ОСОБА_1  був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, однак до суду не з`явився, клопотань про відкладення не надходило. За таких обставин відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.
Заслухавши адвоката Ткач В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд доходить такого.
Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1  належним чином дотримані.
Так, відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав вірну юридичну оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №341866 від 26.05.2025 року, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, з якого вбачається, що 26.05.2025 року близько 00-20 год. в с. Іспас по вул. Шевченка, 30, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Renault Laguna, д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у КНП «Вижницька міська лікарня», результат 0,89 проміле, висновок №36 від 26.05.2025 року, чим порушив п.2.9-а Правил дорожнього руху. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП (а.с.1).
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. При цьому, будь-які зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.
Водночас обставини, викладені у вищезазначеному протоколі, підтверджуються й іншими доказами, наявними у справі.
Так, із рапорту інспектора з дотримання прав людини Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області Андрича І.Й. вбачається, що 26.05.2025 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №9249 про ДТП з травмованими, а саме: надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.05.2025 о 00:21 за адресою: Вижницький район, с. Іспас, вул. Головна, невідомий чоловік здійснив з`їзд у кювет, травмований один чоловік у свідомості (а.с.3). 
Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 26.05.2025р. о 01 год. 10 хв. ОСОБА_1 було направлено до КНП «Вижницька МЛ» для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка хода (а.с.9). 
Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №36, відповідно до якого лікарем ОСОБА_2 встановлено, що 26.05.2025 року о 02 год. 10 хв. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (0,89‰). Вказаний висновок засвідчено підписом ОСОБА_1 без жодних зауважень (а.с.10).
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 на порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння є безпідставними, з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 8 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.
Крім того, як вбачається з п. 9  Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, проведення огляду водіїв транспортних засобів учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі обов`язкове.
Працівники поліції, направляючи ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу – учасника ДТП, у якому, згідно з матеріалами справи, були травмовані, діяли у відповідності до законодавства.
Вважати дії працівників поліції протиправними немає підстав, оскільки їх дії не були оскаржені в установленому законом порядку, а з наявних у справі письмових доказів не вбачається порушення порядку складення протоколу.
Посилання апелянта на неповноту відеозапису не є тією безумовною підставою, яка дає право апеляційному суду скасувати рішення суду першої інстанції, зважаючи на наявність інших належних та допустимих доказів.
Таким чином, приходжу до висновку, що працівники поліції при складенні матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 діяли відповідно до вимог ст.254, 256, 266 КУпАП.
Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони мають формальний характер, є плутаними та суперечливими щодо одних і тих же обставин та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком Європейського суду з прав людини, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
При вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення районним судом цілком враховано вимоги ст.33 КУпАП.
Будь-яких істотних порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 липня 2025 року щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя Чернівецького
       апеляційного суду                            В.П. Потоцький