ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        30.07.2025 року                                    м. Дніпро                     Справа №  908/2311/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів:                       Дарміна М.О., Чередко А.Є.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від позивача: не з`явився     
від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю “ДАНФІС” 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.01.2025р. 
(суддя Педорич С.І., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 06.02.2025р.) 
у справі 
за первісним позовом: Концерну “Міські теплові мережі” , м. Запоріжжя
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ДАНФІС”, м. Запоріжжя
про стягнення коштів у розмірі 105  259,78 грн

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ДАНФІС”, м.Запоріжжя
до відповідача Концерну “Міські теплові мережі”, м. Запоріжжя
про визнання незаконним дій щодо нарахування заборгованості

                                                                 ВСТАНОВИВ:

1.    Короткий зміст позовних    вимог.
Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНФІС" заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, у розмірі 158 297,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Позов обґрунтованій тим, що на виконання умов типового індивідуального  договору №72210061 Позивачем було поставлено Відповідачеві теплову енергію у період з 01.11.2021 до 29.02.2024. Відповідачем не виконано обов`язкову з оплати теплової енергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість у вказаному вище розмірі. 
14.10.2024 Концерном подано клопотання про зменшення позовних вимог, згідно з яким Позивач  просить стягнути з ТОВ "ДАНФІС" 105259,78грн., яке обґрунтовано тим, що після пред`явлення Концерном позову, Відповідачем надані документи щодо обладнання його приміщення розподільним приладом обліку теплової енергії, тому наявні підстави для здійснення перерахунку.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАНФІС" подало зустрічну позовну заяву про визнання незаконними дій Концерну "МТМ" щодо нарахування із застосуванням положень пункту 3 розділу ІІІ "Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг", яка затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315, Товариству з обмеженою відповідальністю "ДАНФІС" заборгованості за послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення №82 по вул. Нижньодніпровська, 6 у м. Запоріжжі, за період з 01.11.2021р. – 29.02.2024р., на загальну суму 158   297,00 грн.
Зустрічний позов обґрунтований тим, що нежитлове приміщення 82 по вул. Нижньодніпровська, 6 у м. Запоріжжі оснащене вузлом розподільного обліку теплової енергії. Теплова енергія фактично не поставлялася у це приміщення , тому послуга Концерном "МТМ" не надавалась. Позивач вважає дії щодо нарахування заборгованості неправомірними та такими, що підлягають визнанню незаконними і просить застосувати такий спосіб захисту

2.    Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у   справі.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.01.2025р. у справі №908/2311/24 первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНФІС" на користь Концерну "Міські теплові мережі" суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, за період з 01.11.2021р. – 29.02.2024р., в розмірі 105 259,78 грн. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано незаконними дії Концерну "Міські Теплові Мережі" щодо нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "ДАНФІС" заборгованості за послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення № 82 по вул. Нижньодніпровська, 6 у м. Запоріжжі за період з 01.11.2021 – 29.02.2024 на загальну суму 53   037,22 грн. В іншій частині зустрічного позову відмовлено. Вирішено в порядку ч. 11 ст.   129 ГПК України провести зустрічне зарахування сум судового збору, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами. Після проведення зустрічного зарахування сум судового збору, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНФІС" на користь Концерну "Міські теплові мережі"   суму 1  610,90 грн. витрат зі сплати судового збору.

3.   Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАНФІС" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 30.01.2025р. у справі №908/2311/24 у частині задоволення первісного позову і у частині відмови у задоволенні зустрічного позову, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову повністю і задовольнити зустрічний позов повністю.

4.   Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не були враховані всі заперечення ТОВ "ДАНФІС" проти первісного позову. 
Також, Скаржник зазначає, що споживач (боржник) не може мати перед теплопостачальною організацією (кредитором) обов`язку зі сплати грошей за теплову енергію, яку боржник фактично не отримував, а відповідно такий неіснуючий обов`язок не може бути предметом захисту у суді.
За доводами скарги, нежитлове приміщення 82 по вул. Нижньодніпровська, 6 у м. Запоріжжі оснащене вузлом розподільного обліку теплової енергії. Теплова енергія фактично не споживається багато років, показники вузла обліку теплової енергії зафіксовані на відмітці 0,058 Гдж. Крім того, у спірному нежитловому приміщенні були створені енергозберігаючі заходи,  приміщення обігрівається за допомогою кондиціонерів. При нульовому споживанні теплової енергії, лише за рахунок електричного опалення, температура у приміщенні ніколи не опускається нижче затвердженої нормативної температури повітря. 
Також Скаржник посилається на звіт з проведення аудиту енергетичної ефективності приміщення ТОВ "ДАНФІС" вул. Нижньодніпровська, будинок 6, прим.82, м. Запоріжжя, Запорізька область 2024 року, згідно з яким: за показами лічильника теплової енергії приєднаного до внутрішньої системи опалення житлового будинку споживання тепла нежитловим приміщенням від центральних теплових мереж не здійснювалось з 2007 року; у нежитловому приміщенні прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (зворотні трубопроводи мережі опалення будівлі); трубопроводи ізольовані та прокладені відкрито, теплопередача від ізольованих транзитних трубопроводів в нежитлове приміщення відсутнє. 
На думку  Скаржника, маючі відповідні дані про відсутність фактичного постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, Позивач безпідставно нарахував Відповідачу плату за фактично непоставлену ТОВ "ДАНФІС" теплову енергію.
Також у скарзі йдеться про те, що Методика 315, на яку посилається Позивач та яку застосував суд першої інстанції до спірних правовідносин, є підзаконним правовим актом, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили - Закону України "Про теплопостачання" та Закону України "Про енергетичну ефективність" та не може використовуватися всупереч закону.
Крім того, судом першої інстанції було задоволено первісні позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсутності її обґрунтованого розрахунку. У розрахунку основного боргу за договором № 72210061 наданого Позивачем, зазначені лише суми, що стягуються (помісячно) , натомість позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, тому цей документ не є належним та достовірним доказом розміру заборгованості.
Скаржник зазначає, що показання загальнобудинкового лічильника на початок опалюваного сезону та на його закінчення підписані лише представниками Концерну "МТМ", тобто зацікавленою особою, що ставить під сумнів їх правильність. При цьому за поясненнями Концерну, помісячні показання лічильника знімалися дистанційно, проте жодних доказів технічної можливості цього представник Позивача не надав.

        5.   Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Позивач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.
Відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.   

6.  Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.03.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Дармін М.О., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.03.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/2311/24. 
Матеріали справи № 908/2311/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2024р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначити апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 30.07.2025р..
Розпорядженням керівника апарату суду від 30.07.2025р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 908/2311/24, за результатами якого автоматичною системою  документообігу  для  розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Дарміна М.О., Чередка А.Є.
Ухвалою від 30.07.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ДАНФІС” на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.01.2025р. у справі № 908/2311/24 прийнято до провадження вказаною колегією суддів. 
У судове засідання 30.07.2025 представники сторін у судове засідання не з`явилсь.
Беручи до уваги, що неявка Позивача та Відповідача, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності їх представників.                        
У судовому засіданні 30.07.2025 була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.         Встановлені судом обставини справи.
Концерн "Міські теплові мережі" діє на підставі Статуту за яким основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут, та інше.
ТОВ "ДАНФІС" володіє нежитловим приміщенням № 82 по вул.Нижньодніпровська буд. 6, м.Запоріжжя загальною площею 244,9 кв. м на підставі Договору купівлі-продажу від 02.08.2019.
02.10.2021 на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Концерн "МТМ" розмістив на офіційному вебсайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (за посиланням в мережі Інтернет http://teploseti.zp.ua, вкладка «Споживачам»).
Відповідне повідомлення про розміщення 02.10.2021 на сайті Концерну "МТМ" публічних договорів опубліковано також на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування – Запорізької міської ради (https://zp.gov.ua/uk, вкладка Новини, Всі новини, Місто, у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням: https://zp.gov.ua/uk/articles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-).
Вказані договори є публічними договорами приєднання і вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.
Згідно з п.4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
У п.5 Договору зазначено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Відповідно до п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.
Відповідно до визначення наведеного в Методиці опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць (п. 32 Договору).
Пунктом 34 Договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Позивач у позові вказує, що ним надано послугу з постачання теплової енергії у період з 01.11.2021 - 29.02.2024.
Отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення Відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.
Нежитлове приміщення ТОВ "ДАНФІС" знаходиться у житловому будинку за адресою вул. Нижньодніпровська, 6 та обладнане розподільним приладом обліку теплової енергії, а саме: Лічильником кількості теплоти та води ULTRAHEAT 2WR, який пройшов повірку, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №24-1-3К/4163 від 14.12.2022.
Разом з тим, за розрахунками Концерну "МТМ", за період з листопада 2021р. по лютий 2024р. споживачу ТОВ "ДАНФІС" за адресою вул. Нижньодніпровська, 6 виконувались нарахування як для приміщення не оснащеного розподільним приладом обліку. Загальна сума нарахувань склала 158   297,00 грн з ПДВ. 
У зв`язку з тим, що приміщення споживача обладнано розподільним приладом обліку теплової енергії, розрахунок теплової енергії на приміщення було скориговано Концерном, з урахуванням розподільного приладу обліку. Сума корегування склала (-) 53   037,22 грн з ПДВ (158   297,00 грн – 105   259,78 грн.).
Отже, з урахуванням викладеного, загальна сума нарахувань ТОВ "ДАНФІС" за послугу постачання теплової енергії та абонентської плати за період з листопада 2021 р. по лютий 2024 р. складає 105   259,78 грн з ПДВ, з яких:
Умовно-змінна: 73   060,27 грн;
Умовно-постійна: 31   593,51грн;
Абонентська плата: 606,00 грн.
Відповідачем заборгованість за надані у спірний період послуги не сплачено.
Також, матеріали справи свідчать про те, що ТОВ "ДАНФІС" замовило та надало до суду Звіт з проведення аудиту енергоефективності приміщення вул. Нижньодніпровська, будинок, 6 приміщення 82, м. Запоріжжя, Запорізька область, складений фізичною особою – підприємцем Соловйовим С.І. 12.12.2024.
Відповідно до розділу 1 (Резюме) вказаного Звіту (а.с.162 зворотній бік):
"Нежитлове приміщення магазину продовольчих товарів будинок за адресою: вул. Нижньодніпровська, будинок 6, приміщення 82, м. Запоріжжя. Житлова будівля збудована в 1962 році із силікатної цегли. Нежитлове приміщення знаходиться на першому поверсі будівлі, зовнішні стіни виконані з силікатної цегли без утеплення, вітражи фасадів зі сторони входу в нежитлове приміщення закладені пінополістирольним утеплювачем.
Нежитлове приміщення споживає наступні паливно-енергетичні ресурси:
Електроенергію. Постачальник – ТОВ "Запоріжжяелектропостачання";
Теплову енергію на опалення. Постачальник – Концерн "Міські теплові мережі";
Холодну воду та водовідведення. Постачальник – КП "Водоканал".
Нежитлове приміщення обладнано приладами комерційного обліку споживання паливно-енергетичних ресурсів.
Система опалення нежитлового приміщення – комбінована:
I.      Приєднання від існуючої внутрішньої системи опалення житлового будинку. Точка приєднання – 1 тепловий ввід, після вузла обліку теплової енергії житлового будинку;
II.      Власні кондиціонери Panasonic CS-F50DTE5 (у кількості 2 шт.) загальна потужність в режимі обігріву 16,0 кВт кожний;
III.    Власні локальні електричні конвектори потужністю 2,0 кВт;
IV.    Технологічне обладнання нежитлового приміщення – холодильні вітрини.
Основною системою опалення нежитлового приміщення визначено – кондиціонери Panasonic CS-F50DTE5, в період низьких зовнішніх температур (від мінус 150С та нижче) використовується локальні електричні конвектори в якості догріву.
У нежитловому приміщенні прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (зворотні трубопроводи мережі опалення будівлі). Трубопроводи ізольовані та прокладені відкрито, відповідно до п.6.1.5 даного Звіту теплопередача від ізольованих транзитних трубопроводів в нежитлове приміщення відсутнє.
З північно-східної сторони, південно-західної сторони та зверху нежитлове приміщення межує з опалювальними об`ємами.
За даними, наданими Замовником, та за показами лічильника теплової енергії приєднаного до внутрішньої системи опалення житлового будинку – споживання тепла нежитловим приміщенням від центральних теплових мереж не здійснювалось з 2007 року.
Однак в зв`язку з тим, що система опалення комбінована та має підключення від внутрішньобудинковою системи опалення, відповідно на таке приміщення розповсюджується Наказ міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 щодо розподілу між споживачами обсягів спожитих комунальних послуг (далі – Методика №315)".
Невиконання Відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості теплової енергії, поставленої у спірний період стало підставою для звернення Позивача з позовом до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. 
У свою чергу, ТОВ"ДАНФІС" вважає незаконними дії Концерну "МТМ" щодо нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "ДАНФІС"  із застосуванням положень п. 3 розділу ІІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, заборгованості за послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення № 82 по вул. Нижньодніпровська, 6 у м. Запоріжжі за період з 01.11.2021 – 29.02.2024 на загальну суму 158   297,00 грн., що слугувало підставою для звернення товариства з  зустрічним позовом. 
За результатом розгляду первісного та зустрічного позовів  місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення.
Задовольняючи первісний позов суд вважав встановленим факт укладення Позивачем та Відповідачем типового індивідуального договору. Також, суд встановив, що приміщення Відповідача є опалювальним і за ТОВ "ДАНФІС"  існує заборгованість за спожиту теплову енергію за період з листопада 2021р. по лютий 2024р. на загальну суму 105   259,78 грн з ПДВ, факт наявності якої підтверджується матеріалами справи.
Частково задовольняючи зустрічний позов суд виходив з того, що враховуючи задоволення первісного позову у частині стягнення з ТОВ "ДАНФІС" на користь Концерну "МТМ" 105   259,78 грн заборгованості за постачання теплової енергії, а також фактичне визнання Концерном "МТМ" під час судового розгляду неправомірності нарахування вартості спожитої теплової енергії у розмірі 53037,22 грн, тому зустрічний позов ТОВ "ДАНФІС" підлягає задоволенню частково, у частині визнання незаконними дії Концерну "МТМ" щодо нарахування ТОВ "ДАНФІС"  заборгованості за послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення № 82 по вул. Нижньодніпровська, 6 у м. Запоріжжі за період з 01.11.2021 – 29.02.2024 на загальну суму 53   037,22 грн.

         8.   Оцінка аргументів учасників справи і       висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Оскільки предметом апеляційного оскарження у даному випадку є рішення суду у частині у частині задоволення первісного позову і часткової відмови у задоволенні зустрічного позову, то відповідно до приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Предметом розгляду у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для стягнення з ТОВ"Данфіс" вартості наданих Концерном "МТМ" послуг постачання теплової енергії.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків , зокрема ,  є договір та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
За приписами ст.12 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.  
Частинами 1, 7 ст. 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” (в редакції Закону №1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг. До дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.
Відповідно до абз.1-3 ч.5 ст.13 цього Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Відповідно до ч. 7 ст.21 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України “Про житлово-комунальні послуги” договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до п. 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.
Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
У даному випадку, як зазначено вище, 02.10.2021 Концерн “Міські теплові мережі” оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.
Нежитлове приміщення №82, належне ТОВ"Данфіс", знаходяться у житловому будинку за адресою вул. Нижньодніпровська,6 та оснащене розподільними приладом обліку теплової енергії та є невід`ємною частиною житлового будинку. 
Враховуючи відсутність відповідного рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування Позивачем відповідно до вимог Закону України “Про житлово-комунальні послуги” на офіційному веб-сайті Концерну Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, з 01.11.2021 концерном “МТМ” та ТОВ"Данфіс" укладений  Типовий індивідуальний договір № 72210061 про надання послуги з постачання теплової енергії до об`єкту нерухомості, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська буд. 6 прим. № 82 між Позивачем та Відповідачем з 01 листопада 2021 року є укладеним.
Викладені обставини Відповідачем не спростовані.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом, об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення.
Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою вул. Нижньодніпровська, 6 в місті Запоріжжя, в якому знаходиться належне на праві власності ТОВ"Данфіс" нежитлове приміщення, підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів.
За умовами п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315 (надалі – Методика). 
Як вбачається з матеріалів справи, система опалення нежитлового приміщення Відповідача – комбінована:
1.        Приєднання від існуючої внутрішньої системи опалення житлового будинку. Точка приєднання – 1 тепловий ввід, після вузла обліку теплової енергії житлового будинку;
2.        Власні кондиціонери Panasonic CS-F50DTE5 (у кількості 2 шт.) загальна потужність в режимі обігріву 16,0 кВт кожний; 
3.        Власні локальні електричні конвектори потужністю 2,0 кВт;
4.        Технологічне обладнання нежитлового приміщення – холодильні вітрини.
У нежитловому приміщенні прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (зворотні трубопроводи мережі опалення будівлі). Трубопроводи ізольовані та прокладені відкрито, відповідно до п.6.1.5 даного Звіту теплопередача від ізольованих транзитних трубопроводів в нежитлове приміщення відсутнє.
У зв`язку з тим, що система опалення комбінована та має підключення від внутрішньобудинковою системи опалення, на таке приміщення розповсюджується Наказ міністерства регіонального розвитку, будівництва та житловокомунального господарства України №315 від 22.11.2018 щодо розподілу між споживачами обсягів спожитих комунальних послуг .
Згідно з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою КМУ № 869 від 01.06.2011 Концерном «МТМ» для застосування протягом опалювального розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької Міської Ради № 374 від 11.10.2021 (https://zp.gov.ua/uk/documents/item/47678).
Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо, тобто двома ставками.
Перша ставка (умовно-змінні витрати) - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн/Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії.
Друга ставка (умовно-постійні витрати) - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину). Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження (абонентську плату), сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди.
Плата за абонентське обслуговування включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги , здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води. Концерном «Міські теплові мережі» абонентська плата розрахована відповідно до річних планових витрат на зазначені функції та не залежить від обсягів спожитих послуг. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця та не залежить від обсягів послуг.
Як зазначалось раніше, житловий будинок по вул. Нижньодніпровська, 6 у м.Запоріжжя обладнано комерційним приладом обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення ТОВ "Данфіс" розташоване у цьому житловому будинку та обладнане розподільним приладом обліку теплової енергії.
Відповідності до п. 24 Порядку №830 - розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється відповідно до "Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315". 
Відповідно до Методики № 315 для всіх споживачів будинку спочатку визначаються та розподіляються обсяги спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування (згідно п.2 розділу ІІІ методики) – (далі МЗК) та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (згідно п.2 розділу V методики). 
У житловому будинку за адресою вул. Нижньодніпровська, 6 обсяги теплової енергії на МЗК визначаються як частка 12% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді. Функціонування - 8 % від обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі в січні місяці, попереднього опалювального періоду).
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358 внесено зміни до Методики № 315, згідно яких змінено механізм визначення обсягу теплової енергії на загально-будинкові потреби (згідно п.8 розділу IV методики) (далі ЗБП). У житловому будинку за адресою вул. Нижньодніпровська, 6 обсяги теплової енергії на ЗБП визначаються як частка 25% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді.
Згідно з п.3 розділу ІІІ методики для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, донараховується обсяг теплової енергії або , якщо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, яка визначається відповідно до пунктів 1 - 3 розділу VI цієї Методики.
Мінімальне питоме споживання теплової енергії в опалюваному приміщенні в розрахунку на 1 квадратний метр площі квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Середнє питоме споживання теплової енергії визначається згідно формули 30 (п.1 розділу VI методики).
Таким чином, споживачу у житловому будинку з власним розподільчим приладом обліку опалення нараховується ЗБП (загально-будинкові потреби), а також Гкал спожиті згідно свого власного приладу обліку або у разі, якщо Гкал по приладу менші, ніж мінімальна частка питомого споживання (50%), споживачу донараховується – мінімальна частка.
У даному випадку, загальна сума нарахувань приміщення споживача ТОВ "ДАНФІС" за послугу постачання теплової енергії умовно-змінної (з урахуванням розподільного ПО), умовно-постійної частини тарифу та абонентської плати за період з листопада 2021р. по лютий 2024р. склала 105  259,78 грн з ПДВ, з яких: Умовно-змінна  73   060,27 грн, Умовно-постійна 31   593,51грн та Абонентська плата 606,00 грн.
        Такі нарахування товариством не спростовані, докази зворотного не надані.
За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п.п 5, 11, 32, 34, 38 Типового індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Надання Концерном “МТМ” товариству послуги з постачання теплової енергії у спірний період підтверджується архівом показів опалення по дог./сп.№72210061 вул. Нижньодніпровська,6 прим.82, інформацією щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за договором №72210061 ТОВ “Данфіс” та інформацією по нарахуваннях споживача тощо. 
Відтак, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: укладення сторонами Індивідуального договору, реальність отриманих Відповідачем за цим договором послуг, доведення Позивачем розміру наданих послуг, неоплату їх Відповідачем та ненадання ним доказів які б спростовували таке порушення, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про наявність підстав для задоволення позову Концерну "МТМ" та, у зв`язку з цим, стягнення з ТОВ"ДАНФІС"  заборгованості за поставлену у належне йому приміщення теплову енергію у період з 01.11.2021 по 29.02.2024р.  у розмірі 105259,76 грн.
Щодо зустрічного позову ТОВ "ДАНФІС", то місцевим господарським судом його задоволено частково,  визнано незаконними дії Концерну "МТМ" щодо нарахування ТОВ "ДАНФІС" заборгованості за послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення № 82 по вул. Нижньодніпровська, 6 у м. Запоріжжі за період з 01.11.2021 – 29.02.2024 на загальну суму 53  037,22 грн. Приймаючи рішення у відповідній частині суд врахував обґрунтованість первісного позову щодо  стягнення з ТОВ "ДАНФІС" на користь концерну "МТМ" 105   259,78 грн заборгованості за постачання теплової енергії саме за період з 01.11.2021 по 29.02.2024, а також фактичне визнання останнім під час судового розгляду неправомірності нарахування вартості спожитої теплової енергії у розмірі 53   037,22 грн.  
Скаржник в апеляційній скарзі просить  скасувати оскаржуване рішення, у тому числі, у частині  відмови у задоволенні зустрічного позову.
У цьому зв`язку колегія суддів враховує, що  обсяг вимог апеляційного оскарження - це визначений скаржником, а у випадках, передбачених процесуальним законом, напрям та зміст перевірки судового рішення. Межами апеляційного перегляду процесуальний закон визначає повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду вимог апеляційної скарги (ст.  275 ГПК України), вихід за межі яких в разі неправильного застосування судом норм матеріального права допускається виключно в межах заявленого скаржником обсягу апеляційного оскарження судового рішення.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд переглянувши  справу  та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення зустрічного позову ТОВ"ДАНФІС" є обґрунтованим та правомірним.
Твердження Апелянта про неотримання Відповідачем теплової енергії та відсутність обов`язку із сплати за неї, не мають під собою підґрунтя, спростовуються вищевикладеним та наявними у матеріалах справи документами.
При цьому суд звертає увагу, що враховуючи знаходження спірного приміщення у багатоквартирному будинку та відсутність у справі доказів на підтвердження його відключення від мережі централізованого опалення, таке приміщення є опалювальними, про що , у тому числі, зазначав суд в оскаржуваному рішенні.
Стосовно посилань Скаржника на неправомірність Методики 315, у зв`язку з тим, що вона суперечать Законам України "Про енергетичну ефективність" та "Про теплопостачання"  слід зазначити, що Наказ міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 щодо розподілу між споживачами обсягів спожитих комунальних послуг, прийнятий відповідно до   Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання",   Закону України "Про житлово-комунальні послуги",   Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 .04. 2014 року № 197. Наказ зареєстровано у Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954. На теперішній час цей наказ є чинним та не скасованим в установленому порядку, а отже є частиною законодавства України   та підлягає застосуванню.
Доводи скарги про необґрунтованість розрахунків Позивача мають декларативний характер, оскільки наведені у розрахунках дані не спростовані Апелянтом, докази на підтвердження своєї позиції останнім не надані (власні контррозрахунки тощо), тому такі доводи  відхиляються колегією суддів.
   Інші аргументи Скаржника були розглянуті колегією суддів, між тим вони не мають суттєвого впливу для вирішення даного спору та не спростовують висновків суду.
 Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування  судового рішення  місцевого господарського суду,  оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9.  Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом  ст. 236 ГПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із  ст. 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку  ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення  підлягає  залишенню без змін.
     
        10.  Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог  ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ДАНФІС” - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.01.2025р. у справі  №908/2311/24 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Поновити дію рішення  Господарського суду Запорізької області від 30.01.2025р. у справі №908/2311/24, яка була зупинена ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025р. у справі № 908/2311/24.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право   касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.     

Повний текст постанови складений 01.08.2025

Головуючий суддя                                                                                                                                            І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                                                                                                                       М.О. Дармін    

Суддя                                                                                                                                                                                       А.Є.Чередко