ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 серпня 2025 року 	м.Суми	

Справа №585/3407/24 
Номер провадження 22-ц/816/947/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач –  Андріяшівська  громада Роменського району Сумської області  

розглянув у відкритому судовому засіданні  в приміщенні Сумського апеляційного  суду  в порядку спрощеного позовного провадження   апеляційну скаргу  ОСОБА_1    на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 жовтня 2024 року,  в складі  судді Шульги В.О.,   ухваленого в  м. Ромни,    повне рішення складене   31 жовтня 2024 року,

                                                                   у с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася  до суду з позовом до Андріяшівської громади Роменського району Сумської області про встановлення факту належності майна, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування.
Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1   померла її мати - ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3 ), яка проживала у АДРЕСА_1 . Той факт, що ОСОБА_2 була її матір`ю підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції від 08.05.2013 року: в графі «мати» зазначено ОСОБА_2 . Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017167889 від 04 жовтня 2016 року, виданим Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області підтверджується зміна її дівочого прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_5 ,  у зв`язку із шлюбом з ОСОБА_6 від 17 жовтня 1996 року, актовий запис 1328. Після смерті її матері, ОСОБА_2 , вона своєчасно, у визначений законом строк, звернулася до Третьої Сумської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 32830007 від 18.12.2012, виданий Третьою Сумською державною нотаріальною конторою (копія додається). Заведено спадкову справу № 53952092, номер у нотаріуса 413/2012. На сьогодні свідоцтво про спадщину ще не отримане. Її мати є спадкоємицею після смерті її батька, ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - свідоцтво про смерть НОМЕР_2 ), за законом, який діяв на момент його смерті на території України. Факт походження ОСОБА_8 від ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 , а також свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , зареєстрованим 08.11.1973 року в с. Волошнівка Роменського району Сумської області (свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 від 08.11.1973 року), де зазначено про зміну прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 ). ОСОБА_7 все життя працював у с. Волошнівці Роменського району, за місцем свого проживання. Він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . До цього ОСОБА_7 мешкав разом із її матір`ю і з нею в період з вересня 1997 по липень 2002 за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що підтвердити факт проживання можуть сусіди,  а ЦНАП заяви про це не прийняв, посилаючись на воєнний стан, але за запитом суду такий факт може бути підтверджено. За час проживання з ними в м. Суми ОСОБА_7 отримував пенсію за вказаною адресою як громадянин України і інвалід війни. У 2002 році у с. Волошнівці Роменського району оформлялися земельні ділянки - паї, що розподілялися між працівниками колишнього колгоспу. Такі земельні ділянки були наділені і на її діда, ОСОБА_7 , про що свідчить Державний акт на землю від 2002 року на його ім`я, але ні він, ні мама про цей акт не знали.  ОСОБА_7 не встигнув за життя отримати оригінал акту на землю, тому що помер  ІНФОРМАЦІЯ_2 .  У  даний час оформити свої спадкові права на вищевказані земельні ділянки неможливо, оскільки ні дід, ні мама не отримали державних актів про право власності на земельні ділянки. Факт, відповідно якому її дід, ОСОБА_7 мав право на пай, доводиться тим, що на момент проголошення України незалежною він проживав на території України. Він мав паспорт громадянина СРСР. Відповідно до вимог ст. З Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Такі особи є громадянами України з 24 серпня 1991 року. У паспорті діда, як громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», що бачила вона особисто, тому що тривалий час вони з дідом проживали однією сім`єю і тому що в його паспорті вона мала аналогічний штамп. Тому, відповідно до положень українського законодавства, її дід мав громадянство України, і відповідно до цього, мав право на володіння, користування, розпорядження нерухомим майном, яким могла бути вказана розпайована земля, отримана ним після багаторічної роботи в колгоспі с. Волошнівка Роменського району Сумської області. ОСОБА_7 не змінював свій паспорт на новий під час проживання в Україні, тому що мав вік за 70 років, цього не вимагало законодавство при наявності печатки про громадянство України.   В липні 2002 року, після проживання з нею і її матір`ю однією сім`єю, ОСОБА_7 виїхав до свого сина, ОСОБА_11 , у м. Москву, де через місяць помер від серцевого нападу без надання медичної допомоги.   На її думку, якщо б ОСОБА_7 залишився живим, то міг повернутися до них, тому що у 1997 році він вперше виїхав до сина в м. Москву, але вони почали конфліктувати,  і ОСОБА_7 повернувся до України. Вдома, у с. Волошнівка, коли він повернувся від сина, у 1997 році, через місяць чи два перебування у сина, у нього від стресу стався інсульт, і вони з мамою забрали його доглядати до себе додому. Прожив він у них з мамою більше п`яти років. А потім знову вирішив погостювати у свого сина. Помер ОСОБА_7 від того, що потребував догляду і медичної допомоги, яких йому своєчасно не надали. Ніякої нерухомості дід у  м. Москва не мав і не міг мати, тому що знаходився там лише короткі проміжки часу: у 1997 році - близько двох місяців, у 2002 році - менше місяця. Його доходом була лише пенсія, на яку неможливо придбати не тільки нерухомість, а й повноцінно харчуватися.   У зв`язку з наявністю підтверджуючого права на нерухомість документа просить  визнати право власності на земельні ділянки, які зазначені в Державному акті права приватної власності на землю 1-СМ №037404 на ім`я її діда,  ОСОБА_7 ,  але який за життя ці документи отримати не встиг, за її дідом, ОСОБА_7 . Раніше цей факт визнати не представлялося можливим з приводу відсутності інформації про паї. Про наявність паю (спадкових земельних ділянок) її мама, ОСОБА_2 , не знала. Про нерухомість, яка залишилась від діда у спадок, вона дізналася від мешканців с. Волошнівка, не пам`ятаю, від кого, у 2017 році. Саме з того моменту вона почала збирати документи для оформлення спадщини, яку не встигла за життя прийняти її мати. Але це їй заважало зробити як тривала хвороба, так і навчання в аспірантурі. Нею були виготовлені технічні паспорти на земельні ділянки, зроблена оцінка земельних ділянок і відшукані витяги із ДЗК. Коли вона отримала від свого дядька, ОСОБА_11 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , в ньому було зазначено, що померлий був громадянином РФ,  а не України. Вважає таке зазначення помилковим. Так як ОСОБА_7 з 1991 року був громадянином України, і до моменту виїзду в м. Москву він отримував пенсію як український пенсіонер, цей факт не повинен оспорюватися. У зв`язку з цим, він мав право і на землю, як громадянин України. Коли вона запитала у дядька, чому у свідоцтві про смерть зазначене інше громадянство, дядько відповів, що написав так, щоб мати змогу його поховати в Москві. Транспортування до України, де похована її бабуся, дружина ОСОБА_7 , ОСОБА_12 (1926-1996), у с. Волошнівка Роменського району Сумської області, було б неможливо з причин літнього періоду транспортування тіла та тривалої відстані до Роменського району. На її думку, такі пояснення є аргументованими і заслуговують на увагу. Крім того, громадянство РФ, відповідно до діючого на 2002 рік законодавства, не могло бути набутим протягом місяця - рівно стільки дід пробув у Москві перед своєю смертю. Так, громадянство РФ не набувається ні за місяць, ні за два, відповідно до положень федерального закону від 31.05.2002 року № 62-ФЗ, громадянство РФ могло набуватися не менше ніж через рік проживання на її території, і навіть спрощений порядок отримання громадянства передбачав на той момент період від подачі заяви від двох місяців до півроку. А ОСОБА_7 був там лише місяць, він би не встиг цього зробити, навіть якщо б і мав такі наміри. Тому слід визнавати його громадянином України. На день смерті її діда, ОСОБА_7 , діяв Сімейний кодекс Української PCP від 18.07.1963 року № 1540-VI, за положеннями ст. 527, спадкоємцями є діти померлого - тобто її мати, ОСОБА_2 , а місцем відкриття спадщини є місце розташування майна ОСОБА_7 (земельних ділянок), с. Волошнівка Роменського району Сумської області (за ст. 526 ЦК УРСР).  У зв`язку з цим, просить встановити факт прийняття спадщини її матір`ю, ОСОБА_2 , за її батьком, ОСОБА_7 , так як вона вступила в управління майном померлого, про яке знала. Про наявність земельних ділянок їй ніхто не повідомив, тому просить встановити факт належності на праві власності ОСОБА_2 земельних ділянок на праві спадкування за її батьком, ОСОБА_7 .   Із майна померлого ОСОБА_7 ОСОБА_2 володіла вишитими панно на стіну, іконами і фотоальбомами. Другим спадкоємцем є син ОСОБА_7 , який проживає в м. Москві і не підтримує з ріднею стосунків. Довідкою з нотаріальної контори РФ підтверджується, що він не приймав спадок за своїм батьком, тому що останній не мав майна у РФ. Зазначає, що спадкове майно померлого ОСОБА_7 знаходиться в Україні, там, де проживає і вона.   ОСОБА_2 прийняла за своїм батьком після п`ятирічного проживання спільно майно, яке було у його власності.  Про факт спільного проживання свідчить довідка про отримання пенсії ОСОБА_7 в м. Суми, в період з 1997 по 2002 рік і за необхідності це можуть підтвердити свідки, їх сусіди, що мешкають по АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 , її дід, проживав разом з її матір`ю та з нею, без прописки, в період від 01.09.1997 року до 30.06.2002 року, за адресою: АДРЕСА_2 . Проживав, тому що потребував догляду і лікування після конфлікту з сином, ОСОБА_11 і перенесеним інсультом, про що є свідки. Факт проживання діда в м. Суми підтверджується довідкою з ІНФОРМАЦІЯ_3 . В довідці № 11/3626 від 04.11.2022 вказується, що ОСОБА_7 , пенсіонер Міноборони, отримував пенсію по інвалідності в ІНФОРМАЦІЯ_4 в період з 11.11.1997 по 30.06.2002 р. Якщо б він був громадянином іншої країни на 2002 рік, він би не отримував пенсію як громадян України. Його українське громадянство на 2002 рік також підтверджується Актом на землю, де він вказаний як громадянин України. Підтвердити лікування ОСОБА_7 не в Сумських лікарнях не представляється можливим, тому що документація по хворим зберігається до 5 років.    Від  діда до її матері, ОСОБА_9 , перейшли такі речі домашнього вжитку: два альбоми з фотокартками, ікони, вишиті панно на стіну. ОСОБА_2 до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після свого батька не подавала, тому що скористувалась правом володіння спадковим майном ОСОБА_7 - речами, які належали її покійному батьку: двома альбомами з фотокартками, іконами Христа і Божої Матері, вишитими панно на стіну. Але до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7 , входять три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,396 га, що розташовані на території Волошнівської (тепер - Андріяшівської) сільської ради Роменського району Сумської області. Зазначені земельні ділянки належали спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ №037487, виданого Волошнівською сільською радою 10.05.2002 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №530.  Проте, у встановленому нотаріальному порядку позивачка не може оформити спадкові права на вказані земельні ділянки, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ №037487, виданий Волошнівською сільською радою 10.05.2002 року, тобто після смерті ОСОБА_7 . Тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом з тим, щоб визнати право власності на вказані земельні ділянки за моїм дідом, а потім факт прийняття спадщини моєю матір`ю за її покійним батьком. На підставі цього, просить визнати право на вказане нерухоме майно за нею. Спадковим майном є земельні ділянки за кадастровими номерами: 5924183800:02:003:0137 (площею 0,7220 га), 5924183800:02:003:0148 (площею 4,2593 га), та 5924183800:02:003:0133 (площею 0,1913 га). Земельні ділянки знаходяться на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області. Грошова оцінка даних земельних ділянок становить, відповідно Висновку про вартість земельних ділянок, 106616 грн. На даний час належним чином оформити правовстановлюючі документи на земельні ділянки не є можливим, у  зв`язку зі смертю як ОСОБА_7 , так і його доньки, її матері, ОСОБА_2 . 
З урахуванням наведеного, просила  1. Визнати факт належності нерухомого майна за померлим ОСОБА_7 : 1)на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,2593 га (кадастровий номер 5924183800:02:003:0148), що розташована на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області; 2) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1913 га (кадастровий номер 5924183800:02:003:0133), що розташована на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області; 3) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7220 га (кадастровий номер 5924183800:02:003:0137), що розташована на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області. 2. Встановити факт прийняття  спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7   її матір`ю,  ОСОБА_2 : 1) на земельну  ділянку для  ведення товарного сільськогосподарського виробництва,  площею 4,2593 га (кадастровий  номер 5924183800:02:003:0148),  що розташована  на території  Андріяшівської сільської  ради Роменського  району Сумської  області; 2) на земельну  ділянку для  ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1913 га (кадастровий номер 5924183800:02:003:0133), що розташована на території  Андріяшевської сільської  ради Роменського  району Сумської  області; 3) на земельну  ділянку для  ведення товарного сільськогосподарського виробництва,  площею 0,7220 га (кадастровий номер 5924183800:02:003:0137),  що розташована  на території  Андріяшівської сільської ради Роменського  району Сумської  області. 3. Визнати право  власності в  порядку спадкування нерухомого майна  ОСОБА_7 , за    позивачкою,  ОСОБА_1 ,  в порядку  спадкування після  смерті ОСОБА_2 ,  яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 :  - на земельну  ділянку для  ведення товарного  сільськогосподарського виробництва,  площею 4,2593 га (кадастровий номер 5924183800:02:003:0148),  що розташована  на території  Андріяшівської сільської  ради Роменського району Сумської області; - на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею  0,1913 га (кадастровий номер 5924183800:02:003:0133), що розташована на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області; - на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7220 га (кадастровий номер 5924183800:02:003:0137), що розташована на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 жовтня 2024 року   в задоволенні позову ОСОБА_1 до Андріяшівської громади Роменського району Сумської області, про встановлення факту належності майна, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування – відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою,  в якій, посилаючись на несправедливість,  незаконність судового рішення,  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду  скасувати та  прийняти  законне рішення. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом  не було об`єктивно  розглянуто та взято до уваги  подані  позивачкою  докази,  зокрема, ті,  що свідчили   про прийняття спадщини  після ОСОБА_7 її  матір`ю, ОСОБА_2   у відповідності  до положення ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції  1963 р.). Так,  суд  безпідставно не дослідив  сімейні  реліквії в якості доказів.
Також зазначає, що нею  було виготовлено  технічну документацію на земельні ділянки,  з приводу яких звернулася з позовом, присвоїла їм кадастрові номери, зробила оцінку земельних ділянок. При цьому, перешкод  не було.  Після смерті ОСОБА_2   за її зверненням було заведено  спадкову  справу.
Стверджує, що ОСОБА_7   проживав  з позивачкою у м. Суми, нікуди з  дому  не виходив з причин  проблем із  здоров`ям, тому вважає, що не міг отримати    державний акт на землю за життя.
Відзив  на апеляційну  скаргу   до суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області повідомлена про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без неї, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, її позиція є чіткою і зрозумілою. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника – адвоката Щербак С.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,  з таких підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається,  що  згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_5 , виданого Тушінським відділом РАЦС м. Москви, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Москва, росія, про що складено актовий запис № 7298 (записи в свідоцтві виконано російською мовою) (а.с.16).
З Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-СМ №037402 вбачається, що ОСОБА_7 , який мешкає в с. Волошнівка, на підставі рішення 38 сесії 23 скликання Волошнівської сільської ради народних депутатів, від 17.09.2001 року, передано у приватну власність земельну ділянку розташовану на території Волошнівської сільської ради площею 5.173 га. Дану землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №450, 10 травня 2002 року (а.с.15). 
Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 04.12.2012 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 60 років померла ОСОБА_2 (а.с.17).
Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_7 , від 01.07.1952 року, виданого Волошнівською сільською радою Глинського району, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_9 та її батьками в свідоцтві записано ОСОБА_7 та ОСОБА_12 (а.с.18).
Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 виданого 08.11.1973 року в с. Волошнівка Роменського району Сумської області вбачається що 08.11.1973 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було укладено шлюб та прізвище дружини після реєстрації « ОСОБА_4 » (а.с.19).
Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_9 , виданого 30.05.1984 року, Зарічним відділом ЗАГС м. Суми, шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.20).
З свідоцтва про народження, серії НОМЕР_10 , повторно виданого 08.05.2013 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, вбачається, що ОСОБА_13 народилась, ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Суми та її батьками в свідоцтві вказано ОСОБА_10 та  ОСОБА_2 (а.с.21).
Відповідно до листа №11/3626 від 04.11.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомив ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_7 , пенсіонер Міністерства оборони отримував пенсію по інвалідності в ІНФОРМАЦІЯ_4 в період з 11.11.1997 р. по 30.06.2002 р, а також, що з 1 липня 2002 року пенсія по інвалідності   ОСОБА_7 була припинена по його заяві у зв`язку з убуттям на постійне місце проживання до АДРЕСА_4 .  05 липня 2002 р. за №ФБ 41099 особово-пенсійна справа ОСОБА_7 була надіслана на адресу військового комісара м. Москви (а.с.24).
       Згідно листа № 13/9004 від 06.10.2017 року московська міська нотаріальна палата повідомляє представнику за довіреністю ОСОБА_14 , що станом на 04.10.2017 року інформація про відкриття спадкової справи до майна  ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в реєстрі спадкових справ відсутня (записи виконано російською мовою) (а.с.25).
       З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017167889 від 04.10.2016 року наданого Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області вбачається, що 17.10.1996 року між ОСОБА_6 та  ОСОБА_13 було укладено шлюб та прізвище дружини було змінено на « ОСОБА_5 » (а.с.26).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0001264212023 від 30.06.2023 року земельна ділянка з кадастровим номером 5924183800:02:003:0137 розташована на території Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, має площу 0,7220 га та на праві власності належить ОСОБА_7 (а.с.27-28).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1800117612023 від 18.02.2023 року земельна ділянка з кадастровим номером 5924183800:02:003:0148 розташована на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, має площу 4,2593 га та на праві власності належить ОСОБА_7 (а.с.29-30).
       Як вбачається з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2300005002023 від 06.02.2023 року земельна ділянка з кадастровим номером 5924183800:02:003:0133 розташована на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, має площу 0,1913 га та на праві власності належить ОСОБА_7 (а.с.31-32).
З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №3283007 від 18.12.2012 року наданого третьою Сумською державною нотаріальною конторою вбачається, що було проведено реєстрацію спадкової справи № 53952092 після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.33).
Відповідно до висновку про вартість земельної ділянки площею 5,173 га розташованої на території Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області, яка відповідно до державного акту на право власності на землю серії 1-СМ №037402 від 10.05.2002 р. належить ОСОБА_7 оціночна вартість об`єкта становить 106616 грн. (а.с.35).
З листа №6467/02-14 від 27.11.2021 року ОСОБА_1 . Сумською міською державною нотаріальною конторою було повідомлено, що у зв`язку з тим, що відкриття спадщини та закінчення шестимісячного строку для її прийняття відбулося під час дії Цивільного кодексу Української PCP від 18 липня 1963 року, із змінами, внесеними до нього, то до питань спадкування мають застосовуватися саме його положення. Так, відповідно до положень ст. 549 (Дії, що свідчать про прийняття спадщини) Цивільного кодексу Української PCP від 18 липня 1963 року, із змінами, внесеними до нього, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 Розділу II Порядку - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 67514197 від 27.11.2021 спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 на території України не заводилася; з наявних у неї документів не вбачається факт прийняття спадщини померлою ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_7 ; не надано документ, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку. У зв`язку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальних дій та з метою встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що вона має  право на звернення до суду (а.с.36).
Відмовляючи у  задоволенні позовних  вимог, суд першої інстанції виходив з того, підстави для встановлення факту належності за померлим ОСОБА_7   земельних  ділянок позивачем не обґрунтовані,   а також  не підтверджується  дослідженими доказами встановлення факту прийняття спадщини  за померлим  ОСОБА_7   матір`ю позивачки ОСОБА_2 , внаслідок чого визнавати право власності в порядку спадкування нерухомого майна ОСОБА_7 за позивачкою,  в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_2 ,  немає підстав,  оскільки позивачкою не було надано суду доказів щодо прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті батька ОСОБА_7 , а отже за позивачкою,  в порядку спадкування не може бути визнано право власності на майно,  на яке спадкодавець за життя не набув права.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі  висновки  суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.
Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.  
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У межах розгляду цієї справи судом першої інстанції  встановлено те, що  позивачкою не надано доказів, що її мати - ОСОБА_2 , у порядку та строки встановлені ст.549 ЦК УРСР (який діяв на час смерті спадкодавця ОСОБА_7 ),  прийняла спадщину після смерті її батька ОСОБА_7 , враховуючи й те, що останній виїхав з України до іншої країни, де постійно проживав зі своїм сином, який також був спадкоємцем першої черги, як і ОСОБА_2 ,  на час відкриття спадщини.   Факт  постійного проживання за межами України ОСОБА_7 , починаючи  з 01.07.2002 р.  підтверджується  листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_11   за № 11/3686 від .04.11.2022 р. (а.с. 24).
Таким чином, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 за життя не набула  у встановленому законом порядку право власності на спірні  земельні ділянки, ці земельні ділянки не стали  об`єктом спадкування,  тому  немає підстав для  визнання за позивачкою  права  власності  в порядку спадкування  на майно, на яке спадкодавець за життя не набув права.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі,  суд першої інстанції виконав вимоги ст. 89 ЦПК України,   дав належну оцінку наданим у справу доказам, правильно визначився із характером спірних правовідносин, і зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що не було досліджено в судовому засіданні   сімейні реліквії, в якості доказів, не є такими, що заслуговують на увагу та не спростовують  висновки суду щодо даних мотивів позову.
Доводи  апеляційної скарги  не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статтями   367, 368,  374, 375, 381- 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд, 
                                                             у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   залишити без задоволення, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 жовтня 2024  року  залишити  без змін.
Постанова апеляційного суду  набирає законної сили з дня її прийняття, але  може бути оскаржена  в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина