ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
18 липня 2025 року
м. Харків
справа № 644/3478/25
провадження № 22-ц/818/3655/25  
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Мальованого Ю.М., Маміної О.В.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про поділ спільного майна,  за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу  Індустріального районного суду м. Харкова від 07 травня 2025 року, постановлену суддею Саркісян О.А., 
в с т а н о в и в:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, в якому просить суд:
визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усі нараховані та виплачені ОСОБА_2 доходи у вигляді заробітної плати, пенсії, інших доходів, встановлених ч.2 ст.61 СК України за період з 01.03.2022 по 04.09.2024;
здійснити поділ сумісного майна подружжя та визнати право власності за ОСОБА_1 право власності на частину доходів ОСОБА_2 , встановлених ч.2 ст.61 СК України за період з 01.03.2022 по 04.09.2024;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину доходів ОСОБА_2 , встановлених ч.2 ст.61 СК України за період з 01.03.2022 по 04.09.2024.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 07 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - повернуто заявнику.
Не погодившись з ухвалою районного суду, представник позивача звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду .
На обґрунтування скарги зазначала, що ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, у зв`язку з вищезазначеним позивач уточнив позовну заяву та подав до суду в строк уточнену позовну заяву, в якій зазначив ціну позову та подав заяву про витребування доказів, як було зазначено у ухвалі про залишення позовної заяви без руху, тобто усунув недоліки. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу , без сумніву порушується право позивача на звернення до суду. Зазначає, що як свідчить усталена практика ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Повертаючи вказану позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 не виконав ухвалу суду від 24.04.2025 року.
Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у статтях 175, 177 ЦПК України.
Зокрема, п.п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, в якому просив: визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усі нараховані та виплачені ОСОБА_2 доходи у вигляді заробітної плати, пенсії, інших доходів, встановлених ч.2 ст.61 СК України за період з 01.03.2022 по 04.09.2024; здійснити поділ сумісного майна подружжя та визнати право власності за ОСОБА_1 право власності на частину доходів ОСОБА_2 , встановлених ч.2 ст.61 СК України за період з 01.03.2022 по 04.09.2024; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину доходів ОСОБА_2 , встановлених ч.2 ст.61 СК України за період з 01.03.2022 по 04.09.2024. 
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановлюється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Так, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2025 року позовна заява була залишена без руху та надано позивачу термін протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, у спосіб: визначити спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; визначити ціну позову та відповідно сплатити судовий збір за подання позовної заяви, яка містить вимоги майнового характеру; окремо від подання позовної заяви звернутись з клопотанням про витребування доказів. 
Матеріали справи містять дані про те, що позивач направив до суду заяву про витребування доказів, а також надав уточнену позовну заяву на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Суд першої інстанції оцінив обставини, викладені в позовній заяві, без урахування положень статей 13, 175 ЦПК України, якими визначено, що позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.
Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для залишення позову без задоволення по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.
Оскільки виклад обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач здійснює на власний розсуд, колегія суддів вважає помилковим висновок суду, що позовна заява не відповідає вимогам 175 і 177 ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Вказаний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц.
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, провадження №14-511цс18, зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц, провадження №14-61цс18, викладено висновок, що встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно пункту 1 частини 1 статті 189 ЦПК України завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.
При цьому, відповідно до частини 4 статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок, що позивач до завершення підготовчого судового засідання має право змінити, уточнити предмет спору, у тому числі і зміст позовних вимог.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, а порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, котру відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-382, 384 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 – задовольнити.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Харкова від 07 травня 2025 року – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.В. Маміна

                                                                       Ю.М. Мальований