ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 р. 	Справа № 520/3919/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022  по справі №520/3919/25
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я"  
до  Державної служби України з безпеки на транспорті «Укртрансбезпека» ,   Відділу Державного нагляду (контролю) у України з безпеки на транспорті 
про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просило:
- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з безпеки на транспорті - ненадання відповіді на скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я" від 12.12.2024 р. б/н на постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу;
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті від 26.11.2024 р. № 129449 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я" адміністративно-господарського штрафу;
- судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн. стягнути з Відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 та ухвалити постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач зазначає, що виявлені в ході рейдової перевірки порушення законодавства про автомобільний транспорт з питань, що не були предметом перевірки, можуть розглядатись як підстава для винесення припису, передбаченого ст. 31 Порядку № 1567 (замість адміністративно-господарського штрафу). Аналогічна правова позиція наслідків щодо порушень, виявлених під час перевірок, проведених з порушенням встановленого порядку міститься у постановах Верховного Суду України у справах № № 823/752/17, 823/647/17, 804/3566/17. Рішенням Конституційного Суду України від 05.06.2019 р. № 3-р(І)/2019 визначено, що розглядаючи питання допустимих меж обмеження гарантованого Конституцією України права власності, не є абсолютним, тобто може бути обмежене, однак втручання у це право може здійснюватися лише на підставі закону з дотриманням принципу юридичної визначеності та принципу пропорційності, який вимагає досягнення розумного співвідношення між інтересами особи та суспільства; при обмеженні права власності в інтересах суспільства пропорційними можуть вважатися такі заходи, які є менш обтяжливими для прав і свобод приватних осіб з- поміж усіх доступних для застосування заходів. Приймаючи до уваги наведене, а також те, що автотранспорт використовувався позивачем на правах оренди для власних потреб не пов`язаних з перевезеннями вантажів, питання щодо оснащення автомобілю тахометром при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт мало вирішуватись шляхом внесення припису, відповідно до Порядку № 1567.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності спірного рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 26.11.2024 до ТОВ "ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПАНІЯ "ЗДОРОВ`Я" застосований штраф у розмірі 17 000 грн. за порушення ст. 48, абз. З ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" на підставі постанови № 129449 від 26.11.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу, складеної Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті.
Вказану постанову 12.12.2024 було оскаржено в адміністративному порядку до Державної служби України з безпеки на транспорті, проте про результати оскарження постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу позивача не повідомлено.
Також позивач зазначив, що у жовтні 2024 року, працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті на а/д Н-03 280 км. Хмельницька область проведено перевірку транспортного засобу ТАТА LPT 613, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , який належить позивачеві на праві оренди.
За результатами перевірки складено Акт № 053427 (дата складення акту нерозбірлива) перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого, водій ТОВ "ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПАНІЯ "ЗДОРОВ`Я", код 31437750 ОСОБА_1 (документ, що посвідчує особу водія — НОМЕР_3 видано Харків МРЕВ від 21.09.1996 р), здійснював перевезення вантажу згідно ТТН № 1009 від 18.10.2024 за відсутності протоколу перевірки адаптації тахографа, чим порушено ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" - відсутність на момент проведення перевірки документів визначених ст. 47 цього Закону.
02 грудня 2024 року позивачем поштовим відправленням № 0600988259982 отримано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №129449 від 26.11.2024, складену в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті Радіоном Кіштулинцем (ПІП 129449) та документи до неї.
Відповідно до цих документів, розгляд адміністративної справи, відбувся 26.11.2024 у приміщенні Відділу державного нагляду контролю у Донецькій, Луганській та Харківській областях за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 7 поверх), без повідомлення та без участі представника позивача, що підтверджується листом-повідомленням від 11.11.2024 №99753/40/24-24.
Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №129449 від 26.11.2024 набрала чинності з дня доведення її копії до автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи 02.12.2024.
Роз`яснено право оскарження постанови про застосування адміністративно- господарського штрафу до Укртрансбезпеки вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, тел. (044) 350-08-46/ 61022, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, 5 , Держпром, 6 під`їзд, 7 поверх/ Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях) протягом 10 днів з дня набрання нею чинності.
Не погоджуючись із рішенням територіального органу Укртрансбезпеки про накладення штрафу з підстави його незаконності, постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу було оскаржено 12.12.2024 до Державної служби України з безпеки на транспорті.
Представник скаржника (позивача) просив скасувати постанову і направити матеріали на повторний розгляд, а письмову відповідь - направити на поштову адресу ТОВ "ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПАНІЯ "ЗДОРОВ`Я": 61013, м. Харків, вул. Шевченко, 22 (доказ — скарга від 12.12.2024 р. додається до позовної заяви).
Вказана скарга була вручена оператором поштового зв`язку АТ "УКРПОШТА" Державній службі України з безпеки на транспорті 17.12.2024.
Одночасно із поданням скарги, з метою забезпечення майнових прав та інтересів позивача, до Державної служби України з безпеки на транспорті, 12.12.2024 на електронну пошту Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті направлено повідомлення про оскарження із доданням доказів поштової відправки скарги.
Проте, рішення по скарзі на постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 129449 від 26.11.2024 позивачеві та/або представнику позивача не надано.
Вказані дії (бездіяльність) та постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу суб`єкту владних повноважень (центрального органу виконавчої влади у складі апарату та територіального органу Укртрансбезпеки) позивач вважає протиправними, що стало підставою звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Залишаючи без задоволення позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу N129449 від 26.11.2024 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано у відношенні позивача адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян відповідно.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
Відповідно до пункту першого Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Згідно з пунктом 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-III).
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону № 2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Статтею 2 Закону № 2344-III визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із- цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт»:
З метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.
Перелік документів згідно статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпним.
Абзацом 2 частини другої статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення про робочий час і час відпочинку водіїв), яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.
Згідно пунктів 1.1, 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) N 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15.03.2006 про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) N 3821/85 та (ЄС) N 2135/98 і. скасовує Регламент Ради (ЄЕС) N 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух». Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.
Пунктом 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв передбачено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Згідно пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв вантажні автомобілі з повного масою понад 3,5 т повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
За визначенням абзацу дванадцятого пункту 1,5. Положення № 340, тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385).
Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. Інструкції № 385, виробники транспортних засобів здійснюють установлення тахографів згідно з вимогами ЄУТР ( 994_016 ). ПСТ (пункти сервісу тахографів) установлюють тахографи на транспортні засоби, що перебувають в експлуатації, виконують роботи з технічного обслуговування тахографів згідно із замовленнями перевізників відповідно до вимог ЄУТР (994 016), а також виробників тахографів та транспортних засобів.
Згідно з положеннями пунктів 2.6., 2.7. Інструкції № 385, ПСТ виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР (994 016) періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.
За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.
ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.
Протокол перевірки та адаптації тахографа ро транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.
Пунктом 3.3 Інструкції № 385 встановлено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом.
-забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
-своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
-використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
-має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
-у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та. відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
-у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахограф, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт», з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані, зокрема, організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх. праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.
Отже, положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності, як у перевізника, так і у водія інших документів, передбачених законодавством.
Так, згідно пункту 6.1. Положення, з 01.06.2015, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повного масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Зазначаємо, що виключень щодо критеріїв вказаних пункті 6.1 законодавством не передбачено, а індивідуальну контрольну книжку водія, яка передбачена пунктом: 6.3 Положення, водій зобов`язаний вести, якщо він керує транспортними засобами, які не визначені пунктом 6.1. Законодавцем було надано перевізникам, які використовують вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 т, адаптаційний період для забезпечення обладнання транспортних засобів діючими тахографами з 07.06.2010 по 01.06.2015.
Отже, з 01.06.2015 набула чинності вимога щодо наявності тахографа у транспортному засобі при виконанні внутрішніх перевезень вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 т.
З матеріалів проведеної перевірки вбачається, що маса автомобіля позивача 8 т та він не обладнаний тахографом, але повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографам.
Пунктом 6.3. Положення № 340 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Згідно з Положенням № 340, способами контролю водіїв є тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на транспортному засобі для показу та реєстрації інформації про рух транспортного засобу, а у разі відсутності тахографу - індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.
Колегія суддів звертає увагу, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.03.2020 у справі №823/1199/17.
У випадку, передбаченому пунктом 6.1, Положення № 340, ведення водієм індивідуальної контрольної книжки не замінює обов`язок автомобільного перевізника використовувати для цього перевезення лише автомобіль, що обладнаний тахографом, а водія мати відповідні документи, які підтверджують його використання, а, враховуючи імперативні вимоги пункту 6.1. Положення № 340, саме для обладнання транспортних засобів при виконанні внутрішніх перевезень вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 т, встановлення тахографів є обов`язком, а не правом.
Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що транспортний засіб марки ТАТА, державний номерний знак НОМЕР_1 , не обладнаний тахографом заводом-виробником, оскільки Інструкцією № 385 передбачено установлення на транспортний засіб тахографу як виробником транспортних засобів, так і пунктами сервісу тахографів.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу N129449 від 26.11.2024 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано у відношенні Позивача адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян відповідно.
Крім того, судовим розглядом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що, дійсно, керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - -Порядок № 1567), Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі - Порядок № 422), на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області та направлення на перевірку № 003269 від 11.10.2024, 18.10.2024 співробітниками Відповідача проводилась рейдова перевірка на а/д Н-03, 280 км.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №422, був зупинений транспортний засіб марки ТАТА, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить ТОВ «Дослідний завод «ГНЩІС», проте використовується у господарській діяльності позивачем. Означене було установлено на підставі наданої водієм товарно- транспортної накладної № 1009 від 18.10.2024, у графі «автомобільний перевізник» якої зазначено «Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Здоров`я» (31437750).
На момент проведення перевірки встановлено, що відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.
У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, державними інспекторами було складено акт № АР 053427 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.11.2024, зі змістом якого водій ознайомлений, підписавши останній та зазначивши, що веде індивідуальну контрольну книжку.
Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Повідомленням №99753/40/24-24 від 11.11.2024, направленим поштою рекомендованим повідомленням 0600981939813, яке отримано позивачем 14.11.2024, позивача було викликано для розгляду справи на 26.11.2024 з 9.00 до 11.00.
Представник позивача з`явився на розгляд справи про порушення автомобільного законодавства, надавав пояснення.
За результатами розгляду акту № АР 053427 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.11.2024 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 129449 від 26.11.2024.
Згідно з приписами пункту 29 Порядку № 1567, копію постанови № 129449 від 26.11.2024 направлено позивачу, разом із супровідним листом від 28.11.2024 №106417/40/24-24 рекомендованим повідомленням.
Таким чином, процедура повідомлення та розгляд справи Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті дотримана, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я" - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 по справі №520/3919/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.А. Калиновський