УХВАЛА
24 червня 2025 року
м. Київ
 
справа № 572/2164/23
провадження № 61-6906ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд: 
- визнати спільним сумісним майном подружжя житловий будинок загальною площею 82,9 кв. м, житловою площею 56,5 кв. м з господарськими будівлями та спорудами: ганок а (2,3 кв. м), погріб Пг/А-1 (6,5 кв. м), господарська будівля б (93,8 кв. м), вбиральня В, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2 за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5625410100:01:006:0021, площею 0,1000га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 
- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 82,9 кв. м, житловою площею 56,5 кв. м з господарськими будівлями та спорудами: ганок а (2,3 кв. м), погріб Пг/А-1 (6,5 кв. м), господарська будівля б (93,8 кв. м), вбиральня В, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2 за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5625410100:01:006:0021, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2025 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 82,9 кв. м, житловою площею 56,5 кв. м з господарськими будівлями та спорудами: ганок а (2,3 кв. м), погріб Пг/А-1 (6,5 кв. м), господарська будівля б (93,8 кв. м), вбиральня В, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2 за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5625410100:01:006:0021, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 549,46 грн понесених судових витрат.
 
27 травня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2025 року (надійшла до суду 30 травня 2025 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку подачі касаційної скарги відмовлено, касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано: надати докази поважності пропуску строку подачі касаційної скарги; доплатити судовий збір. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
19 червня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків.
Заява про поновлення строку подачі касаційної скарги обґрунтована тим, що заявник ОСОБА_1 особисто не приймала участь в судових засіданнях, судом порушено порядок направлення повного тексту постанови, а оскаржувані судові рішення отримані нею 08 травня 2025 року.
Також заявник зазначає, що рішення оскаржити судові рішення у касаційному порядку вона прийняла лише тоді, коли у неї з`явилася можливість сплатити судовий збір.
На підтвердження клопотання заявником не надано жодного доказу.
Всі наведені заявником пояснення щодо причин пропуску строку касаційного оскарження вже були предметом розгляду та Верховним Судом їм була надана оцінка,                                      за результатами якої ОСОБА_1 було відмовлено у поновленні строку на касаційне оскарження.
Нових підстав та доказів поважності причин пропуску процесуального строку заявником не надано.
Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення клопотання про поновлення процесуального строку для подачі касаційної скарги.
Отже, станом на 23 червня 2025 року вимоги, викладені в ухвалі Верховного Суду 
від 03 червня 2025 року, не виконані, що перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга 
ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України 
у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Визнати наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку  касаційного оскарження неповажними.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2025 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                    Г. В. Коломієць