ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2025 року                                                                                      Справа № 924/389/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії: 
Головуючого судді                         Гудак А.В.
судді                                                  Олексюк Г.Є. 
судді                                                  Мельника О.В. 
секретар судового засідання Новосельська О.В.
за участю представників:
позивача: Захандревич О.В. адвокат                       
відповідача:  не з"явився   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного     апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ) на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року у справі №924/389/25 (суддя Димбовський В.В., м.Хмельницький, повний текст складено 01 липня 2025 року, )
за позовом ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ), Туреччина
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Здорово Компані", м. Хмельницький
про стягнення 232 844 доларів США основного боргу, 20 822 доларів США 3 % річних

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року у справі №924/389/25 провадження у справі №924/389/25 за позовом ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ), Туреччина до Товариства з обмеженою відповідальністю " Здорово Компані", м. Хмельницький про стягнення 232 844 доларів США основного боргу, 20 822 доларів США 3 % річних закрито.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ) звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30.06.2025 про закриття провадження у справі №924/389/25 та направити справу №924/389/25 для продовження розгляду до Господарського суду Хмельницької області.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/389/25 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Маціщук А.В., суддя Філіпова Т.Л.
Ухвалою суду від 23.07.2025 у справі №924/389/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ) на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року у справі №924/389/25 та призначено розгляд апеляційної скарги на 20 серпня 2025 року.
Відповідно до розпорядження керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.08.2025, у зв`язку із перебуванням у відпустці головуючої судді Бучинської Г.Б. з 04.08.2025 по 05.09.2025 включно, судді-члена колегії Маціщук А.В. з 04.08.2025 по 22.08.2025 включно, судді-члена колегії Філіпової Т.Л. з 04.08.2025 по 05.09.2025 включно, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В, суддя Олексюк Г.Є.
Ухвалою суду від 06.08.2025 прийнято апеляційну скаргу представника ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ) - адвоката Захандревич Олесі Вікторівни на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року у справі №924/389/25 до провадження Північно-західного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В, суддя Олексюк Г.Є. Розгляд апеляційної скарги призначено на   21 серпня 2025 року.
В судовому засіданні 21.08.2025 представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та надала відповідні пояснення. Просила суд скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30.06.2025 про закриття провадження у справі №924/389/25 та направити справу №924/389/25 для продовження розгляду до Господарського суду Хмельницької області.
В судове засідання 21.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Здорово Компані" свого представника не направило.
З матеріалів справи вбачається, що поштові конверти в яких надіслано відповідачу  ухвалу суду від 23.07.2025 у справі №924/389/25 про відкриття апеляційне провадження та призначення розгляду апеляційної скарги на 20.08.2025 та ухвалу суду від 06.08.2025 про прийняття апеляційної скарги представника ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ) - адвоката Захандревич Олесі Вікторівни на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року у справі №924/389/25 до провадження Північно-західного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В, суддя Олексюк Г.Є та призначення розгляду апеляційної скарги на 21.08.2025 о 10:00 год повернуті на адресу суду апеляційної інстанції з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».
З матеріалів справи вбачається, що місцезнаходження ТОВ "Здорово Компані" знаходиться: 29000, Хмельницька область, м.Хмельницький, вул.Симона Петлюри (колишня Купріна) буд. №54/1 (а.с.220-222 т.1). Будь-яких відомостей щодо зміни реєстрації місцезнаходження   ТОВ "Здорово Компані", ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надходили.
У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (висновок Верховного Суду в постановах від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).
Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (висновок Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19 та від 19.05.2021 у справі №910/16033/20).
Отже, колегія суддів враховує, що ухвалу суду від 23.07.2025 у справі №924/389/25 про відкриття апеляційне провадження та призначення розгляду апеляційної скарги на 20.08.2025 та ухвалу суду від 06.08.2025 про прийняття апеляційної скарги представника ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ) - адвоката Захандревич Олесі Вікторівни на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року у справі №924/389/25 до провадження Північно-західного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В, суддя Олексюк Г.Є та призначення розгляду апеляційної скарги на 21.08.2025 о 10:00 год було надіслано ТОВ "Здорово Компані"  за належною адресою, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення відповідача про постановлені вищевказані судові рішення.
Згідно ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Північно-західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
ВСТАНОВИВ:
1.Зміст ухвали суду першої інстанції.
Суд першої інстанції, зазначив, що у п. 10.1  договору № 19/11/2021 від 19.11.2021 сторони визначили, що всі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути з даного договору  підлягають, вирішенню в арбітражному порядку згідно з законодавством країни продавця. Зокрема  визначення підсудності заявленого позову позивач аргументує положеннями  ст. 27 ГПК України щодо правил підсудності,  положеннями Закону України ''Про міжнародне приватне право'' та Угодою між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах. Також позивач зазначив, що воля сторін у п. 10.1 договору не є чітко та явно вираженою, а з його змісту, на думку позивача не можна чітко встановити наявність арбітражного застереження, оскільки не встановлено ''чіткої арбітражної установи з її регламентом'', до якої має бути переданий даний спір.
Проте, доводи позивача судом першої інстанції до уваги не прийнято, з огляду на те що, сторони у п. 10.1. договору №19/11/21 від 19.11.2021 чітко визначили країну за законодавством якої має розглядатися спір, а саме за законодавством продавця ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ), який знаходиться на території Турецької Республіки, при цьому не зазначення у п. 10.1. договору №19/11/21 компетентного суду не спростовує вищенаведене.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні будь-які підстави для визначення територіальної юрисдикції (підсудності) цього спору Господарському суду Хмельницької області, а отже провадження у справі №924/389/25  належить закрити.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач посилається на те, що ухвалою від 30.06.2025 провадження закрито з мотивів відсутності територіальної юрисдикції Господарського суду Хмельницької області. Суд першої інстанції виходив із положення п. 10.1 договору від 19.11.2021, яким сторони передбачили можливість вирішення спорів за законодавством країни продавця, тобто Турецької Республіки. На цій підставі суд першої інстанції дійшов висновку про непідсудність спору Господарському суду Хмельницької області.
Проте, позивач категорично не погоджується з таким висновком, вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою. Позивач зазначає:
пункт 10.1 договору не містить чіткого арбітражного застереження, оскільки не визначено конкретної арбітражної установи, її регламенту та місця проведення арбітражного розгляду. Таким чином, положення договору не можуть розцінюватися як виключна домовленість сторін про передачу спору до міжнародного арбітражу;
Верховний Суд неодноразово наголошував, що арбітражна угода має бути чіткою та містити не лише місце розгляду спору, але й процедурні положення. У протилежному випадку така угода вважається такою, що не може бути виконаною (постанови Верховного Суду у справах №906/493/16, №910/8318/16, №916/2591/16);
у матеріалах справи відсутні заперечення відповідача проти розгляду спору в українському суді. Крім того, відповідач не виконав свій процесуальний обов`язок щодо реєстрації електронного кабінету, тому будь-які можливі заперечення не могли бути розглянуті належним чином;
Позивач зазначає, що суд першої інстанції не встановив належним чином дійсності та виконуваності арбітражного застереження, чим не врахував практику Великої Палати Верховного Суду (зокрема постанову від 28.08.2018 у справі №906/493/16).
Також позивач обґрунтовує підсудність справи Господарському суду Хмельницької області наступними аргументами: за ч. 1 ст. 27 ГПК України позови подаються за місцезнаходженням відповідача. Відповідач – ТОВ «Здорово Компані» – зареєстрований у м. Хмельницькому, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру; відповідно до ст. 75– 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо відповідач має місцезнаходження в Україні, спір підлягає розгляду судам України, навіть за наявності іноземного елементу; статті 1 та ст. 17 Угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах передбачають рівність прав іноземних осіб і можливість звернення до судів держави, де зареєстрований відповідач.
Таким чином, позивач стверджує, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми як національного законодавства (ГПК України, Закон України «Про міжнародне приватне право»), так і міжнародних договорів України, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Згідно ч.3 ст. 263 ГПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
19 листопада 2021року між іноземна юридичною особою ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI та  Товариством  з  обмеженою відповідальністю  «ЗДОРОВО  КОМПАНІ» укладено договір №19/11/21 про поставку товарів.
Відповідно  до  пунктів  1.1.,  1.2.  та  1.3  договору  №19/11/21  Продавець  (ALPER KITALARARASI  TASIMACILIK  LIMITED  SIRKETI)  продає,  а  покупець  (ТОВ  «Здорово Компані»)  купує товар в кількості і ціні та на умовах, вказаних у виставлених продавцем (або відправником) інвойсах. Базові умови поставок розуміються згідно з ІНКОТЕРМС 2010. Договір укладено до 19.11.2024 року.
Згідно пунктів 2.1., 2.2. та 2.3 договору №19/11/21 Загальна сума даного договору визначається відповідно до виставлених рахунків. Ціни за товар і умови поставок визначаються в інвойсах. Валюта договору – долари США.
Відповідно до п. 4.1. договору №19/11/21 Покупець платить продавцеві за товар на умовах відтермінування оплати. За домовленістю сторін Товар може бути оплачений на умовах предоплати. Оплата за товар здійснюється в доларах США.
Згідно пунктів 10.1, 10.2, 10.3 договору, всі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути з даного договору або у зв`язку і ним, будуть по можливості вирішуватися шляхом переговорів між сторонами. У вішалку, якщо сторони не дійдуть до зголи, справа підлягає, за виключенням підсудності загальним сулам, вирішенню в арбітражному порядку згідно і законодавством країни продавця. Рішення арбітража повинно бути вмотивоване і містити в собі вказівки про склад арбітража, час і місце винесення рішення, а також вказівки про розподілення між сторонами витрат на провадження справи в арбітражі. Рішення арбітража є остаточним і обов`язковим для обох сторін
На виконання даного Договору №19/11/21 позивач поставив відповідачу автошляхом на умовах поставки CPT ( Інкотермс 2010 ) наступний товар на загальну суму 232 844 доларів США: 
22 листопада 2021 роу згідно рахунку-фактури (інвойсу) №AKE2021000000091 від 22.11.2021 - 19 440 кг винограду на загальну суму 15552 доларів США;
27 листопада 2021 року згідно  рахунку-фактури  (інвойсу)  №AKE2021000000106  від 27.11.2021 - 19840 кг. винограду на загальну суму 15872 доларів США;
27 листопада 2021 року згідно  рахунку-фактури  (інвойсу)  №AKE2021000000110  від 27.11.2021 - 20000 кг. мандарин на загальну суму 12000 доларів США;
04 грудня 2021 року  згідно  рахунку-фактури  (інвойсу)  №АКЕ2021000000121  від 04.12.2021 - 20000 кг мандарин на загальну суму 12000 доларів США;
09 грудня 2021 року  згідно  рахунку-фактури  (інвойсу)  №АКЕ2021000000135  від 09.12.2021 - 20000 кг. винограду на загальну суму 20000 доларів США;
11 грудня 2021 року згідно рахунку-фактури (інвойсу) №AKE2021000000150 від 11.12.2021 - 19200 кг. винограду на загальну суму 19200 доларів США;
15 грудня 2021 року згідно  рахунку-фактури  (інвойсу)  №AKE2021000000156  від 15.12.2021 - 19200 кг. винограду на загальну суму 15360 доларів США;
22 грудня 2021 року згідно  рахунку-фактури  (інвойсу)  №AKE2021000000162  від 22.12.2021 - 19000 кг. винограду на загальну суму 15200 доларів США;
28 грудня 2021 року згідно  рахунку-фактури  (інвойсу)  №AKE2021000000176  від 28.12.2021 - 18500 кг. гранат на загальну суму 14800 доларів США;
28. грудня 2021 року згідно рахунку-фактури (інвойсу) №AKE2021000000177 від 28.12.2021 - 20000 кг. мандарин на загальну суму 12000 доларів США;
28 грудня 2021 року згідно рахунку-фактури (інвойсу) №AKE2021000000178 від 28.12.2021 - 20000 кг. мандарин на загальну суму 12000 доларів США;
08 січня 2022 року згідно рахунку-фактури (інвойсу) №AKE2022000000004 від 08.01.2022 - 20200 кг. мандарин на загальну суму 14140 доларів США;
08 січня 2022 року згідно рахунку-фактури (інвойсу) №AKE2022000000005 від 08.01.2022 - 20200 кг. апельсин на загальну суму 14140 доларів США;
08 січня 2022 року згідно рахунку-фактури (інвойсу) №AKE2022000000006 від 08.01.2022 - 20200 кг. апельсин на загальну суму 14140 доларів США;
11 січня 2022 року згідно рахунку-фактури (інвойсу) №AKE2022000000009 від 11.01.2022 - 20200 кг. мандарин на загальну суму 14140 доларів США;
22 січня 2022 року згідно рахунку-фактури (інвойсу) №AKE2022000000041 від 22.01.2022 - 8100  кг.  мандарин  та  12400  кг.  лимон  на  загальну  суму  12300 доларів США.
Згідно умов поставки CPT (Інкотермс 2010) вважається, що позивач  виконав  умови  договору  поставки  з  моменту  передачі  товару перевізнику.
Позивач  направив  відповідачу  оригінали  усіх  вантажосупровідних документів,  електронних  рахунків-фактур,  фітосанітарних  сертифікатів  та сертифікатів походження, які останній подавав до митних органів України.
Одеська,  Хмельницька  та  Чернівецька  митниці  у  своїх  відповідях  на адвокатські запити повідомили, що вищезазначений товар був розмитнений на території  України,  митні  декларації  та  копії  документів  подавались митницям  для  здійснення  митного  контролю  та  оформлення  декларантом ТОВ «ЗДОРОВО КОМПАНІ».
Таким чином, позивач вважає, що відповідач, отримав товар на загальну суму                               232 844 доларів США  і  свої  зобов`язання  з  оплати  поставленого товару не виконав.
Поряд з цим, позивачем нараховано відповідачу 3% річних від всієї суми заборгованості за період з 18.04.2022 по 10.04.2025, що  становить 20 822 долари США.
Отже, позивач зазначає, що сума боргу ТОВ «ЗДОРОВО КОМПАНІ» перед ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI по договору становить 232 844 доларів США основного боргу та 20 822 долари США 3% річних.
10 квітня 2025 року до Господарського суду Хмельницької області через систему "Електронний суд"  ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ) подано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю " Здорово Компані" про стягнення 232 844 доларів США основного боргу, 20 822 доларів США 3 % річних у зв`язку із неналежним виконанням умов договору №19/11/21 про поставку товарів від 19.11.2021.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 07.05.2025 відкрито провадження у справі № 924/389/25 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження.
03 червня 2025 року судом першої інстанції постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 12 червня 2025 року.
12 червня 2025 року судом першої інстанції постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 30 червня 2025 року.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30.06.2025 провадження у справі №924/389/25 за позовом ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ), Туреччина до Товариства з обмеженою відповідальністю "Здорово Компані", м. Хмельницький про стягнення                            232 844 доларів США основного боргу, 20 822 доларів США 3 % річних закрито на підставі п.1 ч.1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України .

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин та правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.
Частиною 2 ст.4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з частиною шостою   статті 4 ГПК України   угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці.
За змістом   статті 22 ГПК України   спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім:
1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на фінансові інструменти, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті;
2) спорів, передбачених   пунктами 2   (крім спорів щодо продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків),   3,   7-13   частини першої,   пунктами 2,   3,   6   частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті;
3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.
Спори, передбачені   пунктом 3   частини першої статті 20 цього Кодексу, що виникають з договору, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу лише на підставі арбітражної угоди, укладеної між юридичною особою та всіма її учасниками.
Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
За правилами ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що 19 листопада 2021 року між позивачем ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI, Туречинна, в особі ALPER YILDIRIM, що діє на основі статуту (Продавець) та відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю ''Здорово Компані'', Україна, в особі директора Здоровецького В.М., що діє на підставі статуту (Покупець) укладено договір № 19/11/21.
Сторони договору № 19/11/2021 узгодили, що всі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути з даного договору або у зв`язку і ним, будуть по можливості вирішуватися шляхом переговорів між сторонами. У випадку, якщо сторони не дійдуть до згоди, справа підлягає, за виключенням підсудності загальним судам, вирішенню в арбітражному порядку згідно і законодавством країни продавця (пункт 10.1.). Рішення арбітража повинно бути вмотивоване і містити в собі вказівки про склад арбітража, час і місце винесення рішення, а також вказівки про розподілення між сторонами витрат на провадження справи в арбітражі (пункт 10.2.). Рішення арбітража є остаточним і обов`язковим для обох сторін (пункт 10.3.)
Таким чином, сторонами у п.10.1 договору № 19/11/2021 укладено відповідну арбітражну угоду у вигляді арбітражного застереження у договорі про вирішення справ в арбітражному порядку згідно і законодавством країни продавця. 
Згідно приписів ст. 3 Закону України ''Про міжнародне приватне право'', якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.
Відповідно до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність справ за участю іноземних осіб може бути визначено за угодою сторін (ст. 366 ГПК України).
Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України "Про міжнародне приватне право" (ст. 2 Закону "Про міжнародне приватне право").
Згідно зі ст. 4-1 зазначеного Закону учасники приватноправових відносин з іноземним елементом можуть укласти угоду про вибір суду, якою визначити підсудність судам певної держави або одному чи декільком конкретним судам певної держави справ у спорах, що виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з такими правовими відносинами. При цьому угода про вибір суду не може передбачати зміну виключної підсудності справи з іноземним елементом судам України.
Статтею 1 Угоди  між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах , ратифікованої Законом України  N 2605-III ( 2605-14 ) від 05.07.2001 ) від 23.11.2000р., визначено, що громадяни Договірних Сторін мають право на рівний правовий  захист на території другої Договірної Сторони щодо своїх  прав  та  інтересів  в  цивільних  справах  так  як би вони були громадянами  другої Договірної Сторони.
Ст. 2 Угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах передбачено, що до юридичних осіб,  місце діяльності яких є  на  території  однієї  з  Договірних  Сторін і які були створені згідно з законом  цієї  Договірної  Сторони,  також  застосовуються  положення  цієї  Угоди. 
Частиною 1 ст. 17 Угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах  визначено, якщо ця Угода не встановлює  іншого,  то  суди  Договірних  Сторін  мають  юрисдикцію розглядати будь-які спори щодо цивільних справ,  де  відповідач  має  місце  проживання.  За  позовами   до  юридичних осіб суди Договірних Сторін є компетентними, де юридична  особа має орган управління чи представництво.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 Угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах, якщо  існує  угода між сторонами, суд або суди Договірних  Сторін мають юрисдикцію вирішувати будь-які спори,  які  виникають  або  можуть  виникнути  щодо  правових  відносин.  Коли відповідач  оспорює юрисдикцію суду до початку розгляду справи, суд Договірної  Сторони припиняє провадження по справі, не дивлячись на те, що він  має виключну юрисдикцію.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції зазначив, що сторони за договором №19/11/21 від 19.11.2021 правомірно визначили підсудність судам держави Турецької Республіки, а отже відсутні будь-які підстави для визначення територіальної юрисдикції (підсудності) цього спору Господарському суду Хмельницької області. 
Таким чином,  суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі №924/389/25  належить закрити.
Проте, колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції передчасними, враховуючи наступне.
У   статті 5 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж"   встановлено, що ніяке судове втручання не повинно мати місце, крім як у випадках, коли воно передбачене у цьому Законі.
Відповідно до   статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж"   арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.
Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.
Згідно з частиною першою   статті 8 названого Закону   суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
          Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк,                    10 червня 1958 року) передбачає, що кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).
У пункті 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року зазначено, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала "патологічний характер", головним чином у наступних випадках:            і) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та іі) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.
Згідно з частиною 3   статті 22 ГПК України   будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
Відповідно до пункту 7 частини 1   статті 226 ГПК України   суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. В матеріалах справи така заява відповідача відсутня.
У правових висновках, викладених у   постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2018 року у справі №906/493/16, зазначено, окрім іншого, наступне:
"Як установили суди попередніх інстанцій, позивач та відповідач під час укладення вищевказаного контракту погодили, що в разі недосягнення домовленостей усі спори підлягають вирішенню у Міжнародному комерційному арбітражному суді, рішення якого є остаточним та обов`язковим для обох сторін (пункт 9.2 контракту від 01 червня 2010 року N 01/06/2010). В англомовному варіанті цього ж пункту компетентним органом вирішення спорів за цим контрактом визначено Arbitration Court of International Commerce and Industry. Таким чином, сторони уклали арбітражну угоду у вигляді арбітражного застереження щодо розгляду будь-яких спорів, які виникатимуть з контракту або у зв`язку з ним, за процедурою міжнародного комерційного арбітражу.
Разом з тим, суди попередніх інстанцій у цій справі правильно зазначили про неможливість виконання укладеного арбітражного застереження. Очевидним є намір сторін арбітражної угоди передати визначену в ній категорію спорів на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу. Проте назва арбітражної установи, яка міститься у контракті, а також відсутність у ньому інформації про місце проведення арбітражу, не дає можливості визначити до якого саме арбітражу має звертатися сторона. Таким чином, неможливість виконання арбітражної угоди викликана істотною помилкою у назві арбітражу, до якого передається спір.
Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі №910/8318/16, шляхом його уточнення (доповнення) такими висновками:
- у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог   ГПК України   клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті;
- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди;
- суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору".
Таким чином, колегія суддів відзначає, що арбітражна угода (арбітражне застереження) визнається невиконуваною внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної, тобто конкретної арбітражної установи, яка (установа) не може визначатися альтернативно в залежності від певних умов чи обставин.
Так, відповідно до пункту 10.1 договору № 19/11/2021 сторони узгодили, що всі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути з даного договору або у зв`язку і ним, будуть по можливості вирішуватися шляхом переговорів між сторонами. У випадку, якщо сторони не дійдуть до згоди, справа підлягає, за виключенням підсудності загальним судам, вирішенню в арбітражному порядку згідно і законодавством країни продавця.
Суд апеляційної інстанції відзначає, що у даній справі також є очевидним намір сторін арбітражної угоди (арбітражного застереження) передати визначену в ній категорію спорів на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу. Проте, відсутність у ній інформації про назву арбітражної установи, а також місця проведення арбітражу, не дає можливості визначити до якого саме арбітражу має звертатися сторона. Таким чином, неможливість виконання арбітражної угоди викликана відсутністю у ній інформації про назву арбітражної установи, до якого передається спір.
У правових висновках, викладених у   постанові Верховного Суду від 12.05.2021 року у справі №911/1110/20 зазначено, між іншим, наступне:
"Місцевий господарський суд, розглядаючи спір по суті, дійшов висновку, що арбітражне застереження, яке викладено у пункті 10.2 контракту, не може бути виконано у зв`язку з відсутністю такого органу, як Арбітражний суд м. Києва, що має розглядати цей спір.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, виходив із того, що розгляд цього спору має бути передано саме МКАС при ТПП, оскільки в арбітражному застереженні у контракті зазначено назву арбітражу, мовою оригіналу: "Арбитражный суд г. Киева"; "Court of Arbitration, Kiev", а також є вказівка на місце проведення розгляду справи, мову арбітражного розгляду та матеріальне право, що підлягає застосуванню, та крім того, арбітражне застереження, недійсним не визнавалось.
Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі, дійшов неправильного висновку, що сторонами у контракті передбачено арбітражне застереження, оскільки арбітражна угода у вигляді арбітражного застереження, викладеного у пункті 10.2 контракту не може бути виконана, з огляду на те, що вона містить недоліки, які не дають можливості реалізації арбітражного застереження та встановлення волевиявлення сторін щодо передачі спору до арбітражу.
Суд касаційної інстанції зазначає, що оцінка наявності чи відсутності арбітражного застереження в кожному конкретному випадку індивідуальна і посилання в контракті на Арбітражний суд міста Києва недостатньо для того, щоб зробити висновок, що цей спір підлягає вирішенню саме МКАС при ТПП.
З огляду на те, що арбітражне застереження, яке передбачено у пункті 10.2 контракту є таким, що не може бути виконано, а також виходячи з принципу верховенства права, положень статей   21,   22 Конституції України   щодо непорушності конституційних прав особи та статей   3,   15 Цивільного кодексу України   щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, Верховний Суд вважає, що пріоритет у розгляді цього спору належить саме господарському суду як органу судової влади, а не арбітражному суду".
Отже, з огляду на правовий висновок, викладений в   постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.05.2021 у справі №911/1110/20, слід зазначити, що самого по собі посилання в пункті 10.1 договору № 19/11/2021, що у випадку, якщо сторони не дійдуть до згоди, справа підлягає вирішенню в арбітражному порядку згідно і законодавством країни продавця недостатньо для висновку про те, що цей спір не підлягає розгляду у Господарському суді Хмельницької області.
За таких обставин, у пункті 10.1 договору № 19/11/2021 не визначено назву арбітражної установи, до якої передається спір.
Колегія суддів відзначає, що помилка та неточність у назві арбітражної установи (взагалі відсутність назви арбітражної установи), які можуть тлумачитися на користь арбітражної угоди є істотним дефектом змісту положення договору та не вказано наскільки та яким чином зазначені неточності в арбітражній угоді дозволяють зрозуміти, що йдеться про арбітражну угоду, в якій зазначено певну (конкретну) установу та інші ознаки арбітражної угоди.
Окрім  того,  Верховний  Суд   в  постановах  від  28.08.2018  у  справі №906/493/16,  від  18.10.2017  у  справі  №  910/8318/16,  від  05.09.2019  у  справі №  916/2591/16,  12.05.2021  у  справі  №  911/1110/20,  від  27.09.2022  у  справі №910/19850/21  неодноразово  наголошував  на  тому,  що  арбітражна  угода  повинна передбачати не тільки зазначення місця розгляду спору, а й процедурні питання, за якими здійснюється його розгляд (арбітражний регламент).
Водночас в арбітражному застереженні у пункті 10.1 договору № 19/11/2021 не було погоджено ні процедурних питань щодо розгляду спору (арбітражного регламенту), ані конкретного компетентного арбітражного органу, який мав би здійснити розгляд спору. 
   Відтак умови договору № 19/11/2021 не дають можливості визначити арбітражний суд, який був би повноважним для розгляду спору, порядок його формування, у тому числі і порядок розгляду цього спору таким судом.
Таким чином, з огляду на те, що арбітражне застереження, яке передбачено у пункті 10.1 договору №19/11/2021 є таким, що не може бути виконано, а також виходячи з принципу верховенства права, положень статей   21,   22 Конституції України   щодо непорушності конституційних прав особи та статей   3,   15 Цивільного кодексу України   щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, суд апеляційної інстанції вважає, що пріоритет у розгляді цього спору належить саме Господарському суду Хмельницької області як органу судової влади, а не невстановленому суду країни продавця.
Щодо визначення права, яке підлягає застосуванню до спірних відносин, колегія суддів зазначає наступне.
Угодою  між  Україною  та  Турецькою  Республікою  про  правову  допомогу  та співробітництво  в  цивільних  справах  (ратифікованою  Законом  України  №2605-III  від 05.07.2001)  передбачено,  що  громадяни  Договірних  Сторін  мають  право  на  рівний правовий захист на території другої Договірної Сторони щодо своїх прав та інтересів в цивільних  справах  так  як  би  вони  були  громадянами  другої  Договірної  Сторони.
Посилання суду першої інстанції на приписи   Закону України "Про міжнародне приватне право"   при визначенні права, яке підлягає застосуванню до договірних відносин між сторонами, є помилковим, адже відповідно до   статті 3 цього Закону   якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору. Таким чином, у питаннях визначення права, що підлягає застосуванню до спірних відносин, суд мав керуватися положеннями Угодою  між  Україною  та  Турецькою  Республікою  про  правову  допомогу  та співробітництво  в  цивільних  справах  (ратифікованою  Законом  України  №2605-III  від 05.07.2001), а саме приписами ч.1 ст.17 вказаної угоди, якою встановлено, що якщо ця Угода не встановлює  іншого,  то  суди  Договірних Сторін  мають  юрисдикцію розглядати будь-які спори щодо цивільних справ,  де  відповідач  має  місце  проживання.  За  позовами   до  юридичних осіб суди Договірних Сторін є компетентними, де юридична  особа має орган управління чи представництво. 
Згідно  відомостей  з  Державного  реєстру  юридичних  осіб,  фізичних  осіб- підприємців  та  громадських  формувань,  місцезнаходження  відповідача зареєстровано  за  адресою:  29000,  Хмельницька  обл.,  місто  Хмельницький,  вул.Купріна, будинок 54/1 (а.с.220-222 т.1).
Частиною ч.1 ст.27 ГПК України, встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, зокрема, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Таким чином, Господарський суд Хмельницької області є компетентним судом щодо розгляду справи з підстав невиконання відповідачем зобов`язання за договором №19/11/2021 від 19.11.2021.
При цьому, колегія суддів відзначає, що за загальними принципами міжнародного приватного права компетентний суд при розгляді справи застосовує процесуальне законодавство своєї держави, відсилання колізійної норми до права іноземної держави вважається відсиланням саме до норм матеріального, а не процесуального права. У частині першій статті 9 Закону України "Про міжнародне приватне право" закріплюється, що будь-яке відсилання до права іноземної держави має розглядатися як відсилання до норм матеріального права, яке регулює відповідні правовідносини, виключаючи застосування його колізійних норм, якщо інше не встановлено законом.
Питання права, яке підлягає застосуванню до арбітражної угоди (арбітражного застереження), й зокрема для визначення її виконуваності, врегульовано матеріально-правовими нормами Нью-Йоркської конвенції 1958 року, яка не застосована судом першої інстанції. Відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначення права, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин на підставі колізійних норм, не здійснюється, якщо міжнародним договором України передбачено застосування до відповідних відносин матеріально-правових норм.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, є неправильним.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року у справі №924/389/25  підлягає скасуванню, а справа №924/389/25 направленню до Господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду по суті.

5. Висновки за результатами апеляційного розгляду.                                                           
Згідно зі   ст. 280 ГПК України   підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до ч. 3   ст. 271 ГПК України   у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а тому апеляційну скаргу ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ) на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року у справі №924/389/25 слід задовольнити. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року у справі №924/389/25 скасувати. Справу №924/389/25 направити до Господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду.
У зв`язку зі скасуванням ухвали суду першої інстанції з передачею справи до Господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами   статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 269,     270,     273, 275,     280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд   
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу ALPER KITALARARASI TASIMACILIK LIMITED SIRKETI (АЛЬПЕР КИТАЛАРАРАСИ ТИШИМАДЖИЛИК ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ) на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року у справі №924/389/25 задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2025 року у справі №924/389/25 скасувати.
Справу №924/389/25 направити до Господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "25" серпня 2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Гудак А.В.

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.