Справа № 344/2273/25 
Провадження № 22-ц/4808/1111/25 
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач):        Василишин Л. В.,
суддів:                                        Баркова В. М., Максюти І. О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у представника ОСОБА_1  – адвоката Головатюка Івана Миколайовича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2025 року, ухвалене в складі судді Бородовського С. О. в місті Івано-Франківську, у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2025 року адвокат Головатюк І. М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2017 року між ними було розірвано та залишено на проживанні з матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2017 року ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно.
Вказаний розмір аліментів є недостатній для належного забезпечення дитини, особливо з огляду на ті обставини, що дитина хворіє та потребує особливого догляду, навчання та розвитку.
Позивачка витрачає чималі кошти на лікування сина, його мовний розвиток, корекційні курси, відвідування логопеда, курси фізичної культури, додаткові заняття тощо. Крім того, враховуючи, що син росте, то позивачка також витрачає кошти на придбання для нього одягу, канцелярських товарів, оплату хобі.
Сума витрат, яку ОСОБА_1 несе на утримання сина щомісячно становить приблизно 16000 грн без урахування витрат на іграшки, змінний одяг, харчування та розваги.
Позивачка офіційно не працевлаштована, постійний та стабільний дохід у неї відсутній. 
Водночас відповідач є здоровим працездатним чоловіком, інших утриманців не має, його майновий стан покращився з часу присудження аліментів, так як 05 лютого 2024 року він придбав у власність квартиру у м. Івано-Франківську. 
Зазначене на думку представника позивачки в сукупності свідчить про те, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, а тому, враховуючи викладене, просив суд збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1500 грн до 15000 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2025 року позов задоволено частково.
Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області по справі №350/970/17 від 16 жовтня 2017 року на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 з 1500 гривень на 3000 гривень.
Стягнення аліментів в новому розмірі ухвалено розпочати з дня набрання рішенням законної сили і сплачувати до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що сторона позивачки довела можливість відповідачем сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн, а тому вирішив збільшити розмір стягуваних аліментів з 1500 грн до вказаного розміру. 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_1 – адвокат Головатюк І. М. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції визнав щомісячні витрати матері на дитину в розмірі близько 16000 грн обґрунтованими та такими, що підтверджуються відповідними доказами, однак, не навівши належної мотивації свого рішення, збільшив розмір аліментів лише до 3000 грн, що менше 20 % від обґрунтованих потреб дитини.
Крім того, суд не надав належної оцінки факту придбання відповідачем нерухомості, що є підставою для визначення аліментів у більшому розмірі.
Враховуючи викладене, представник апелянтки просить рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів змінити та ухвалити нове, яким збільшити розмір аліментів з 1500 грн до 15000 грн щомісячно. 
Позиція інших учасників справи
Представник ОСОБА_2 – адвокат Родіков І. С. подав відзив на апеляційну скаргу.
Поданий відзив підлягає поверненню заявнику без розгляду з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.
Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Згідно з частиною восьмою статті 62 ЦПК України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Частиною четвертою статті 183 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
У матеріалах справи наявний ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_2 адвокатом Родіковим І. С. у Івано-Франківському міському суду, однак, будь-які документи на підтвердження належних повноважень адвоката Родікова І. С. представляти інтереси відповідача у Івано-Франківському апеляційному суді у матеріалах справи відсутні. 
З огляду на це, апеляційний суд не приймає до уваги відзив на апеляційну скаргу та уважає за необхідне повернути його заявнику без розгляду.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Фактичні обставини справи
Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2017 року, яке набрало законної сили 28 серпня 2017 року, - розірвано.
Неповнолітнього сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із вказаним рішенням суду залишено на проживанні з матір`ю (а.с. 14-15).
На підставі рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили 07 листопада 2017 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно (а.с. 16).
Згідно із медичною документацією ОСОБА_3 встановлено діагноз: затримка мовного розвитку (а.с. 17, 19-27).
Згідно із довідкою директора ліцею ім. В`ячеслава Чорновола Івано-Франківської міської ради від 31 січня 2025 року № 7, ОСОБА_3 навчається в ліцеї у 2-Г класі та відвідує ГПД з платним харчування (а.с. 56).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації права власності – 05 лютого 2024 року (а.с. 57).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 
Отже, матір дитини може подати до суду позов про збільшення розміру аліментів. Проте, звертаючись до суду із таким позовом саме позивачка повинна надати докази на підтвердження наявності правових підстав для зміни розміру аліментів та довести, що майновий стан відповідача покращився і він спроможний сплачувати аліменти у визначеному розмірі.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанції із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши подані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та наявність підстав для збільшення розміру аліментів.
Визначення судом аліментів на утримання сина сторін у розмірі 3000 грн щомісячно, на думку колегії суддів, враховуючи той факт, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, відповідає положенням сімейного законодавства та сприятиме належному забезпеченню інтересів малолітньої дитини.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у заявленому у позові розмірі – 15000 грн щомісячно, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами у справі.
Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення не надав оцінку факту придбання відповідачем нерухомості, оскільки такий факт відображено у мотивувальній частині рішення суду та враховано судом при визначенні розміру аліментів.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що витрати на лікування дитини, його мовний розвиток, корекційні курси, курси фізичної культури, про які зазначає апелянт, в розумінні статті 185 СК України є додатковими витратами та можуть бути стягнуті за відповідним рішенням суду окремо.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Головатюка Івана Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач:                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                В. М. Барков
               І. О. Максюта