ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року		Справа № 300/9352/24 пров. № А/857/11837/25	

  Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 березня 2025 року (суддя Микитин Н.М., м.Івано-Франківськ), -
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУПФ), в якому просила:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування стажу роботи позивача з 01.04.2004 по 01.11.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві "Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради" (далі – КНП) у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ);
зобов`язати ГУПФ провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.12.2024 (з першого числа наступного місяця після її звернення із заявою за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у КНП у подвійному розмірі.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 березня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУПФ щодо не зарахування позивачу до стажу роботи період з 01.01.2004 по 01.11.2024 у КНП в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ. Зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2024, зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у КНП, за винятком періодів перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 04.02.2021 по 28.02.2021, з 01.03.2021 по 05.03.2021 та з 16.05.2022 по 29.05.2022 в подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених платежів. В задоволенні решти позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі вказує, що судом було неправильно застосовано норми статті 60 Закону №1788-ХІІ, оскільки з набранням чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), тобто після 01.01.2004 відповідне положення застосовується лише для визначення права на призначення пенсії за вислугу років, а не визначення страхового стажу на пільгових умовах. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоди роботи після 01.01.2004 зараховуються на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону №1788-XII, спірний період роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у КНП у подвійному розмірі.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.
25.11.2024 позивач звернулась із заявою до ГУПФ про перерахунок пенсії (далі – Заява), в якій просила дорахувати до її страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у КНП  в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ. До вказаної заяви позивач долучила довідку КНП від   01.11.2024 №1962/01-19, згідно якої підтверджено, що ОСОБА_1 , з 27.07.1981 по день видачі довідки (01.11.2024) працює сестрою медичною палатною по обслуговуванню ВІЛ-інфікованих, робота за цей період дає право на подвоєння стажу згідно із  статті 60 Закону №1788-ХІІ. Зазначено періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати.
За результатами розгляду Заяви 02.12.2024 відповідачем згідно протоколу із розрахунком, прийнято рішення від 02.12.2024 №926160814657 про перерахунок пенсії з 01.12.2024 з врахуванням страхового стажу в подвійному розмірі по 01.01.2004.
Вважаючи протиправною бездіяльність щодо не зарахування стажу роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у подвійному розмірі, позивач звернулась до суду з відповідними позовними вимогами.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон №1788-ХІІ був прийнятий та мав на меті гарантувати всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення, соціальну захищеність пенсіонерів шляхом надання трудових і соціальних пенсій, встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярним переглядів їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету та за рахунок суспільних фондів.
Згодом у зв`язку з реформуванням системи пенсійного забезпечення було прийнято Закон № 1058-ІV, який набрав чинності з 01.01.2004.
Відповідно до преамбули Закону № 1058-ІV цей закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За правилами частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить Закону № 1058-ІV.
Положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону №1788-ХІІ в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах в тому числі і щодо пільг по обчисленню стажу станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій. А тому в цій частині не бере до уваги заперечення апелянта.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом щодо застосування вказаних вище норм матеріального права, викладеним в постановах від 22 грудня 2021 року в справі № 688/2916/17, від 20 квітня 2022 року в справі № 214/3705/17, від 8 червня 2022 року в справі № 510/1593/16-а, від 27 квітня 2023 року в справі № 160/14078/22.
Відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
А тому, суд апеляційної інстанції вказує, що відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи в інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач у період з 27.07.1981 по сьогодні працює у КНП, який є інфекційним закладом охорони здоров`я. Факт роботи позивача в такому закладі у спірний період відповідачем не заперечується.
А тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 в інфекційному закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі та про наявність порушення прав позивача, що, у свою чергу, свідчить про протиправність рішення про відмову в зарахуванні такого стажу та у проведенні перерахунку пенсії.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 березня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич