ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/993/25  Справа № 695/3898/23 Категорія: 305010400    Головуючий по 1 інстанції Середа Л.В. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.   	  	

  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       01 липня 2025 року                                                                                         м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.  

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ; 
представник ОСОБА_1 – адвокат Дон Віктор Олександрович;
відповідач – ОСОБА_2 ;
представник ОСОБА_2 – адвокат Петруніна Вікторія Віталіївна

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Дон Віктор Олександрович

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дона Віктора Олександровича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 44 640 грн. вартості ноутбука Аррle Mac Book Pro 13 Sp.Gray A2338 та моральну шкоду 10 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 23 січня 2023 року вона разом з відповідачем спільно проводили час вдома у позивачки.
Під час необережного поводження з напоями, ОСОБА_2 було допущено залиття рідиною належного позивачу на праві власності ноутбука Аррle Mac Book Pro 13 Sp.Gray A2338, вартістю 44 640 грн. 
Внаслідок залиття були проведені ремонтні роботи по відновленню працездатності ноутбука, проте результатів вони не дали і ноутбук не був відремонтований.
Про дану обставину ОСОБА_1 повідомила відповідача, однак остання шкоду не відшкодувала.
03 серпня 2023 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 направлено претензію про відшкодування вартості ноутбука Аррle Mac Book Pro 13 Sp.Gray A2338 або придбання нового. Відповідь на претензію не надходила.
В зв`язку з порушенням своїх прав, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач не надала суду належних, допустимих та достовірних доказів того, що ноутбук припинив працювати саме через залиття його рідиною ОСОБА_2 за обставин та подій, які вказані позивачем. Також суду не було надано доказів причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою, яка є обов`язковою умовою відповідальності та виражається у тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Дон В.О. просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що фактично судом першої інстанції зроблено висновок про доведеність всіх складових, внаслідок яких наступає цивільна відповідальність особи за завдання матеріальної шкоди, проте суд дійшов помилкового висновку щодо можливого пошкодження ноутбука саме в процесі ремонту.
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_2 – адвоката Петруніної В.В. зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.
Вказано, що позивач є власником пошкодженого майна і вона несе ризик його випадкового знищення чи пошкодження. При розгляді справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення. Зазначено, що наявність несправності ноутбука могла також виникнути в тому числі і через неналежні сервісні роботи. Жоден із доказів, який міститься в матеріалах справи не підтверджує ту обставину, що ноутбук перестав працювати саме через залиття його рідиною відповідачем за обставин та подій, які вказані позивачем. 
Від представника ОСОБА_1 - адвоката Дон В.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи. Вказана заява не підлягає до задоволення, оскільки розгляд справи призначено в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи без виклику сторін в судове засідання. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником пошкодженого ноутбука Аррle Mac Book Pro 13 Sp.Gray A2338.
До матеріалів справи на підтвердження права власності позивача на вказаний ноутбук додано гарантійний талон з датою 06 травня 2021 року, товарний чек від 06 травня 2021 року та документ на переказ готівки від 07 травня 2021 року.
Із доданого документу на переказ готівки вбачається, що ОСОБА_1 оплатила товар ОСОБА_3 в сумі 44 640 грн., оплата здійснена за допомогою сервісу «НоваПей».
Надана позивачем квитанція є належним доказом перерахування коштів за придбання вказаного ноутбуку.
Належність вказаного ноутбуку позивачу стверджується також однаковими серійними номерами (FVFF191CQ05F), які вказані в гарантійному талоні та даними активації ноутбука, які надані позивачем у відповіді на відзив.
Крім того із доданої позивачем переписки між сторонами, вбачається, що відповідач погоджувалася із необхідністю проведення ремонту вказаного ноутбуку та здійснювала переказ коштів позивачу для його проведення, що не заперечувалось стороною відповідача в судових засіданнях.
Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.
Загальні положення про відшкодування заподіяної майнової шкоди закріплені в нормах ст. 1166 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       За правилами с. 1166 ЦК України для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: 
а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; 
б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України); 
в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 
г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
У п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення). Складовими елементами шкоди є: протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди; вина завдавача шкоди.
Відсутність хоча б одного з наведених складових елементів шкоди виключає склад цивільного правопорушення, і, як наслідок, настання юридичної відповідальності. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності, період завдання шкоди.
Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, вини, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.
Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача.
У пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 1 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а відповідач відсутність вини в його діях.
Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зверталася в сервісний центр для ремонту ноутбука чотири рази 31 січня 2023 року, 03 травня 2023 року, 28 травня 2023 року та 11 вересня 2023 року.
Згідно відповіді ФОП ОСОБА_4 як представника сервісного центру Macsstore (а.с. 67), до якого позивач зверталася із питанням ремонту ноутбуку причиною короткого замикання компонентів, які формують сигнали для роботи ТouchBar як на материнській платі так і на шлейфі може бути електричне і/або механічне пошкодження. Подальша робота ноутбука можлива після заміни пошкоджених компонентів, у тому числі після заміни шлейфів з`єднання ТouchBar і/або ТouchBar аналогічної моделі і відновлення електричного ланцюга згідно зі схемою пристрою, після заміни клавіатури та підсвітки ноутбука. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують ту обставину, що ноутбук припинив працювати саме через залиття його рідиною за обставин, зазначених позивачем в позовній заяві, оскільки жодним доказом у справі така обставина не підтверджена.
Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо можливого пошкодження ноутбука з інших причин, в тому числі в процесі ремонту відхиляються колегією суддів, оскільки позивачем клопотань про проведення відповідних експертиз для підтвердження своїх вимог під час розгляду справи не заявлялося, а наявні матеріали справи не підтверджують настання шкоди саме в зв`язку з винними діями відповідача. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено наявності протиправних дій відповідача та завдання нею шкоди шляхом пошкодження належного позивачу майна, не доведено наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та настанням шкоди та вини завдавача шкоди. Доводи апеляційної скарги про доведеність вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку з заподіянням шкоди ґрунтуються лише на припущеннях і таких висновків суду не спростовують. 
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Дон Віктора Олександровича залишити без задоволення.
Рішення Золотоніського міськрайонногосуду Черкаської області від 21 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді