ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/8216/25
Провадження № 22-ц/820/1150/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Шевчук Ю.Г.,
       з участю        представниці заявника         ОСОБА_1 ,
               заінтересованої особи         ОСОБА_2 ,
               представника заінтересованої особи        Ксьондзика Ю.Ю.,

розглянувши у закритому судовому засіданні справу за заявою Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області, заінтересовані особи – Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,  ОСОБА_2 , про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 квітня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У березні 2025 року Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (далі – Управління ДПС) звернулося до суду з заявою про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю.
Управління ДПС зазначило, що протягом 2019-2023 років ОСОБА_2 як фізична особа отримував на особисті рахунки в Хмельницькій філії Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі – АТ КБ «Приватбанк») грошові кошти у вигляді переказів від фізичних осіб і поповнень готівковими коштами. Це свідчить про можливі порушення податкового законодавства, а саме неподання декларації про майновий стан і доходи за вказані роки, недекларування отриманих доходів, ухилення від сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору.
На запит заявника щодо фактичних розмірів отриманих від фізичних осіб грошових переказів, походження готівкових коштів на банківських рахунках і надання виписок за цими рахунками ОСОБА_2 надав письмові пояснення, водночас останній не надав банківських виписок. У зв`язку з цим наказом Управління ДПС №552-П від 31 січня 2025 року призначено документальну позапланову виїзну перевірку тривалістю 5 робочих днів. Однак ОСОБА_2 не було виявлено за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 . У свою чергу АТ КБ «Приватбанк» відмовилося надати інформацію щодо обсягу та обігу коштів на рахунках ОСОБА_2 із відображенням дат і часу платежів, платників, сум операцій і призначення платежів за період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2023 року, оскільки запитувана інформація може бути розкрита лише на підставі рішення суду або з дозволу клієнта.
Отже з метою недопущення ухилення від сплати податків та зважаючи на необхідність проведення якісної перевірки, в ході якої необхідно встановити своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), достовірно і повно з`ясувати наявність або відсутність порушень податкового законодавства, а також приймаючи до уваги те, що для проведення перевірки необхідна інформація про обіг та обсяг коштів на рахунках платника податків-фізичної особи в банку, що обслуговує, та зважаючи на те, що ОСОБА_2 не надав жодного документу для перевірки, в тому числі виписок банку та інших документів, що свідчать про рух коштів по розрахункових рахунках, існує об`єктивна потреба в розкритті банківської таємниці про обіг та обсяг коштів на банківських рахунках ОСОБА_2 .
За таких обставин Управління ДПС просило суд зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» надати інформацію про обсяг та обіг коштів з відображенням дат та часу платежів, платників, сум операцій і призначення платежів на рахунках ( НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ) платника податків – фізичної особи ОСОБА_2 за період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2023 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 квітня 2025 року у заяві Управління ДПС про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, відмовлено.
Суд керувався тим, що заявник не направляв ОСОБА_2 наказ №552-П від 31 січня 2025 року «Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи ОСОБА_2 ». Водночас у матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_2 , де вказано його адресу реєстрації та номер телефону, а тому не можна вважати доведеними відсутність ОСОБА_2 за місцем проживання та неможливість встановлення його місцезнаходження. Оскільки підставою звернення Управління ДПС до суду з заявою про розкриття банківської таємниці є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для податкового органу відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то підстави для задоволення цієї заяви відсутні.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Державна податкова служба України просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заяви посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на вимогу Управління ДПС ОСОБА_2 відмовився надати виписки про рух коштів по банківським рахункам, а тому було призначено документальну позапланову виїзну перевірку. Посадові особи податкового органу мають право пред`явити наказ про призначення документальної виїзної перевірки та направлення на проведення такої перевірки при виході на місце перевірки, відтак обов`язок направляти ці документи засобами поштового зв`язку відсутні. ОСОБА_2 не було виявлено за зареєстрованим місцем проживання, що унеможливило проведення документальної виїзної перевірки. Оскільки Управління ДПС вжило усі можливі законні заходи для проведення перевірки, то у суду були відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви про розкриття банківської таємниці.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.
АТ КБ «Приватбанк» не висловило своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_2 не є фізичною особою – підприємцем.
23 жовтня 2024 року Управління ДПС направило на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , - запит про надання інформації (обґрунтовані пояснення та їх документальні підтвердження) щодо фактичних розмірів отриманих грошових переказів від фізичних осіб, походження готівкових коштів на банківських рахунках і надання виписок за цими рахунками. Рекомендоване поштове відправлення було вручено ОСОБА_2 30 жовтня 2024 року. На цей запит 14 листопада 2024 року ОСОБА_2 надав письмові пояснення, в яких указано його місце проживання та номер телефону.
Наказом Управління ДПС №552-П від 31 січня 2025 року призначено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_2 з питань повноти нарахувань податків і зборів від отримання доходу у вигляді переказів від фізичних осіб за період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2023 року тривалістю п`ять робочих днів.
Проведення перевірки доручено головним державним інспекторам Управління ДПС Василю Бакальцю та Борису Томусяку.
3 лютого 2025 року ОСОБА_3 склали акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю ОСОБА_2 за місцем проживання.
Листом від 17 лютого 2025 року №30423-2025 Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області повідомило Управління ДПС про неможливість встановлення теперішнього місцезнаходження ОСОБА_2 .
Листом від 20 лютого 2025 року №20.1.0.0.0/7-250220/82033 АТ КБ «ПриватБанк» повідомило Управління ДПС, що запитувана інформація щодо обсягу та обігу коштів на рахунках ОСОБА_2 із відображенням дат і часу платежів, платників, сум операцій і призначення платежів за період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2023 року може бути розкрита лише на підставі рішення суду або з дозволу клієнта.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України (далі – ПК України) контролюючими органами, зокрема, є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) – щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
В силу пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, зокрема, мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом (підпункт 20.1.2); проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (підпункт 20.1.4); отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей довідки у порядку та на підставах, визначених цим Кодексом, з урахуванням законів, що визначають порядок розкриття зазначеними особами інформації, що містить банківську таємницю, таємницю надавача платіжних послуг, інформацію щодо дотримання встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність», а на підставі рішення суду – інформацію про обсяг та обіг коштів/електронних грошей на рахунках у банку/небанківському надавачу платіжних послуг, електронних гаманцях, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (підпункт 20.1.5).
Контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Інформація про наявність та рух коштів/електронних грошей на рахунках/електронних гаманцях платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачено пунктом 73.3 цієї статті, банками, іншими фінансовими установами, небанківськими надавачами платіжних послуг, емітентами електронних грошей контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду (пукти 73.3, 73.4 статті 73 ПК України).
Як передбачено пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За змістом статей 75-80 ПК України (глава 8 ПК України) ці перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Так, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Пунктом 78.1 статті 78 ПК України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, а саме отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (підпункт 78.1.1).
Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Із положень пункту 42.2 статті 42 ПК України слідує, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Частиною першою статті 1076 Цивільного кодексу України встановлено, що банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.
Відповідно до частин першої, другої статті 60 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» (далі – Закон №2121-ІІІ) інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.
В силу пункту 2 частини першої статті 62 Закону №2121-ІІІ інформація щодо юридичних і фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.
За змістом статті 347 ЦПК України заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.
Згідно з частини другої статті 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що однією з істотних умов договору банківського рахунку є гарантування банком збереження банківської таємниці.
Банківська інформація за своїм правовим режимом відноситься до таємної інформації з обмеженим доступом, розголошення якої може завдати шкоди особі (клієнту банку). Банківською таємницею, зокрема є відомості про стан рахунку клієнта, операції за рахунком, проведені за дорученням або на користь клієнта, здійснені ним угоди, фінансово-економічний стан клієнта, його комерційна діяльність тощо.
На вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах та обсягах, визначених законом.
Підставою для розкриття податковим органам інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності. 
При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків і зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби камеральних, документальних (планових або позапланових, виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок.
Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 постанови від 30 вересня 2011 року №10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб», саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.
Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку з цим у разі, якщо податковий орган звертається до суду з заявою про розкриття банківської таємниці щодо особи, стосовно якої перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів здійснюється без дотримання вимог ПК України, то суд не має підстав для задоволення такої заяви.
Близькі за змістом правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 27 червня 2022 року (справа №686/17906/21) і від 2 серпня 2022 року (справа №757/27977/19-ц).
Із матеріалів справи слідує, що Управління ДПС не вручило ОСОБА_2 наказ №552-П від 31 січня 2025 року про призначення документальної виїзної перевірки щодо нього з питань повноти нарахувань податків і зборів. Водночас за наявності письмових пояснень ОСОБА_2 , в яких зазначено його місце реєстрації та номер телефону, є сумнівним твердження Управління ДПС щодо відсутності ОСОБА_2 за місцем проживання та неможливості встановити його місцезнаходження.
Отже, податковий орган звернувся до суду з заявою про розкриття банківської таємниці щодо ОСОБА_2 , стосовно якого перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів здійснюється без дотримання вимог податкового законодавства.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення цієї заяви.
Твердження Управління ДПС щодо правомірності та обґрунтованості поданої ним заяви не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального та матеріального права є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 липня 2025 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       А.П. Корніюк

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Заворотна О.Л.         
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 81