УХВАЛА 
 
02 липня 2025 року
м. Київ 
 
справа № 394/229/24 
провадження № 61-12477св24 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьоїсудової палати Касаційного цивільного суду: 
судді-доповідача - Петрова Є. В., 
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Пророка В. В., Сердюка В. В., 
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Новоархангельська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області, 
 
розглянув у порядку письмового провадженнязаяву  ОСОБА_1 про направлення за встановленою юрисдикцією справи за позовом ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання недійсним та скасування рішення селищної ради про розірвання договору оренди земельної ділянки, 
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (далі - Новоархангельська селищна рада), у якому просив визнати недійсним та скасувати рішення відповідача від 31 січня 2024 року № 3198 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки». 
 
Новоархангельський районний суд Кіровоградської області рішенням від 12 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовив. 
 
Кропивницький апеляційний суд постановою від 30 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Назаренко Ю. В., задовольнив. 
 
Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2024 року скасував і ухвалив нове рішення про задоволення позову. 
 
Визнав недійсним та скасував рішення Новоархангельської селищної ради                        від 31 січня 2024 року № 3198 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки». 
 
Вирішив питання про розподіл судових витрат. 
 
Верховний Суд постановою від 14 травня 2025 року касаційну скаргу Новоархангельської селищної ради задовольнив частково. 
 
Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 30 липня 2024 року скасував. 
 
Провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради про визнання недійсним та скасування рішення селищної ради про розірвання договору оренди земельної ділянки закрив. 
 
Повідомив ОСОБА_1 про віднесення розгляду справи за його позовом до юрисдикції господарських судів. 
 
Роз`яснив ОСОБА_1 право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України      (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
 
Згідно з частиною четвертою статті 414 ЦПК України в разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого належить вирішення спору. 
 
У червні 2025 року  ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку заяву про направлення цієї справи за встановленою юрисдикцією. 
 
Заява підлягає задоволенню з таких підстав. 
 
За змістом частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. 
 
Відповідно до частини першої статті 24 ГПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті. 
 
Спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини (частина третя         статті 30 ГПК України). 
 
Верховний Суд у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 460/4286/16-ц та               від 16 травня 2018 року у справі № 640/16548/16-ц зазначив, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна. 
 
Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. 
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 дійшла висновку, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. 
 
Отже, за правилами ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. 
 
Позов у цій справі стосується розірвання договору оренди земельної ділянки, тобто предметом спору є нерухоме майно, а тому цей позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, встановленими частиною третьою статті 30 ГПК України. 
 
Оскільки постановою Верховного Суду від 14 травня 2025 року встановлено, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції господарських судів, а спір у справі виник щодо розірвання договору оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення під розміщення торговельного павільйону, яка розташована на території смт Новоархангельська Голованівського району Кіровоградської області, то справу необхідно передати до Господарського суду Кіровоградської області, юрисдикція якого поширюється на Кіровоградську область. 
 
Керуючись статтями 260, 414 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ: 
 
Заяву  ОСОБА_1 задовольнити. 
 
Справу № 394/229/24 за позовом ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання недійсним та скасування рішення селищної ради про розірвання договору оренди земельної ділянки передати для продовження розгляду до Господарського суду Кіровоградської області. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач   	Є. В. Петров   	
Судді	А. І. Грушицький   	
 	І. В. Литвиненко   	
 	В. В. Пророк   	
 	В. В. Сердюк