ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 червня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/960/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Богатиря К.В., Аленіна О.Ю.,
при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,
за участю представників:
від ОСОБА_1 – участі не брали,
від ОСОБА_2 – Тіньковський О.Г.,
розглянувши заяву  ОСОБА_2 б/н від 26.05.2025 (вх.№2240/24 від 27.05.2025) про ухвалення додаткового рішення до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2025
у справі №916/960/25
за заявою: ОСОБА_1 
за участю особи, яка може отримати статус учасника справи:  ОСОБА_2 
про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 р. ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області з заявою б/н від 14.03.2025 (вх.№4-14/25 від 14.03.2025) про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просила накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських, депозитних, поточних рахунках, відритих громадянину   України – ОСОБА_2 у будь-яких банках України, фінансових установах в межах суми боргу 7680,06 дол. США, a також на інших рахунках в банківських та фінансових установах України та Республіки Польщі, які будуть виявлені під час виконання ухвали суду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області №916/960/25 від 17.03.2025 (суддя Невінгловська Ю.М.) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 б/н від 14.03.2025 (вх.№4-14/25 від 14.03.2025) про забезпечення позову до подання позовної заяви.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Господарського суду Одеської області №916/960/25 від 17.03.2025 скасувати та постановити нове судове рішення, яким повністю задовольнити заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Аленіна О.Ю. від 21.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області №916/960/25 від 17.03.2025 – без змін.
27.05.2025 до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_2 б/н від 26.05.2025 (вх.№2240/25 від 27.05.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/960/25, в якій останній просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з апеляційним розглядом справи, у розмірі 10000 грн.
Дана заява мотивована доведеністю понесення ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з апеляційним переглядом ухвали Господарського суду Одеської області №916/960/25 від 17.03.2025, у сумі 10000 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 вирішено розглянути заяву ОСОБА_2 б/н від 26.05.2025 (вх.№2240/24 від 27.05.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/960/25 поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 244 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану; призначено розгляд вказаної заяви на 11.06.2025 о 12:00, а також встановлено ОСОБА_1 строк для подання відзиву на зазначену заяву про ухвалення додаткового рішення до 06.06.2025.
У судовому засіданні 06.06.2025, проведеному в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_2 вищенаведену заяву підтримав; представник ОСОБА_1 участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами оскарження ухвали (а.с.133).
ОСОБА_1 своїм правом не скористалася, відзив на заяву ОСОБА_2 б/н від 26.05.2025 (вх.№2240/24 від 27.05.2025) про ухвалення додаткового рішення не надала, що в силу вимог процесуального закону не перешкоджає розгляду останньої.
Заслухавши представника ОСОБА_2 та розглянувши подану ним заяву б/н від 26.05.2025 (вх.№2240/24 від 27.05.2025) про ухвалення додаткового рішення до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 у справі №916/960/25, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2025 між ОСОБА_2 ("Клієнт") та Адвокатським бюро "Олександра Тіньковського" ("Бюро") укладено договір про надання професійної правничої допомоги №18/04/25 (далі – договір №18/04/25 від 18.04.2025), за умовами пункту 1.1 предметом даного договору є надання Бюро усіма законними методами та способами професійної правничої допомоги Клієнту в захисті його прав та інтересів державних органах, в судах, з усіх питань, які виникають та/або порушують права та інтереси Клієнта. Зокрема, представництво інтересів Клієнта у Південно-західному апеляційному господарському суді у справі №916/960/25.
Відповідно до пункту 2.1 договору №18/04/25 від 18.04.2025 адвокат зобов`язується надати правову допомогу, у тому числі, за окремими дорученнями Клієнта, а також представляти права і законні інтереси Клієнта в органах державної влади, правоохоронних органах, органах місцевого самоврядування, перед третіми особами, а також у судах України загальної юрисдикції та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кримінальним процесуальним кодексом України.
В силу підпункту 2.3.1 пункту 2.3 договору №18/04/25 від 18.04.2025 обов`язком Клієнта є сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк погоджені між ними.
Згідно з пунктом 3.1 договору №18/04/25 від 18.04.2025 цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2025.
Вартість послуг за надання професійної правничої допомоги, опис таких послуг та розрахунок погоджуються за взаємною угодою сторін та оформляються додатковою угодою до цього договору. На визначення вартості послуг впливають строки, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру вартості послуг (пункти 5.1, 5.2 договору №18/04/25 від 18.04.2025).
18.04.2025 між ОСОБА_2 та Адвокатським бюро "Олександра Тіньковського" укладено додаткову угоду №1 до договору №18/04/25 від 18.04.2025, в якій узгоджено розрахунок суми судових витрат у господарській справі №916/960/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області №916/960/25 від 17.03.2025, якою відмовлено останній у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви. Зокрема, у цій додатковій угоді вказано, що витрати за надання професійної правничої допомоги складатимуть 10000 грн, а саме:          1) ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги (кількість годин – 1; вартість години – 1000 грн; загальна вартість послуги – 1000 грн); 2) аналіз суті правової позиції, викладеної апелянтом в апеляційній скарзі (кількість годин – 0,5; вартість години – 1000 грн; загальна вартість послуги – 500 грн); 3) огляд судової практики (кількість годин – 0,5; вартість  години – 1000 грн; загальна вартість послуги – 500 грн); 4) надання роз`яснень та консультацій (кількість годин – 0,5; вартість години – 1000 грн; загальна вартість послуги – 500 грн); 5) підготовка, складання та подання процесуальних документів (кількість годин – 4,5; вартість години – 1000 грн; загальна вартість послуги – 4500 грн); 6) участь у    судовому засіданні (кількість годин – 1; вартість години – 3000 грн; загальна вартість послуги – 3000 грн). Оплата здійснюється протягом одного року з дати виставлення Бюро на адресу Клієнта рахунку на оплату професійної правничої допомоги.
22.05.2025 між ОСОБА_2 та Адвокатським бюро "Олександра Тіньковського" було підписано без зауважень акт надання послуг №8, згідно з яким Виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги (кількість годин – 1; вартість години – 1000 грн; загальна вартість послуги – 1000 грн); аналіз суті правової позиції, викладеної апелянтом в апеляційній скарзі (кількість годин – 0,5; вартість години – 1000 грн; загальна вартість послуги – 500 грн); огляд судової практики (кількість годин – 0,5; вартість години –        1000 грн; загальна вартість послуги – 500 грн); надання роз`яснень та консультацій (кількість годин – 0,5; вартість години – 1000 грн; загальна вартість послуги – 500 грн); підготовка, складання та подання процесуальних документів (кількість годин – 4,5; вартість години – 1000 грн; загальна вартість послуги – 4500 грн); участь у судовому засіданні 21.05.2025 (кількість годин – 1; вартість години – 3000 грн; загальна вартість послуги –   3000 грн). Загальна вартість робіт (послуг) склала 10000 грн.
За надання професійної правничої допомоги Адвокатське бюро "Олександра Тіньковського" виставило ОСОБА_2 рахунок на оплату №34 від 22.05.2025 на суму 10000 грн.
Заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та надання доступу до електронної справи б/н від 18.04.2025 (вх.№1193/25/Д1 від 21.04.2025), відзив на апеляційну скаргу б/н від 22.04.2025 (вх.№1193/25/Д2 від 23.04.2025) та заява про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів б/н від 15.05.2025 (вх.№2061/25 від 15.05.2025) від імені ОСОБА_2 підписані адвокатом Тіньковським Олександром Геннадійовичем, який діяв на підставі серії АА №1534259 від 18.04.2025, виданого Адвокатським бюро "Олександра Тіньковського" на представництво даним адвокатом інтересів Барбашова Павла Павловича у Південно-західному апеляційному господарському суді.
У судовому засіданні у даній справі в суді апеляційної інстанції, яке відбулося 21.05.2025, представництво інтересів ОСОБА_2 забезпечував адвокат Адвокатського бюро "Олександра Тіньковського" – Тіньковський Олександр Геннадійович, що підтверджується протоколом відповідного судового засідання.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За умовами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
В силу статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
-попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
-визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з 1) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та 2) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;
-розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин першої, третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За загальним правилом питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду. Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.
Між тим, з огляду на відсутність у матеріалах оскарження ухвали жодного доказу на підтвердження подання ОСОБА_1 до Господарського суду Одеської області позову до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних, нарахованих на заборгованість за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю (корпоративних прав) від 15.12.2020, у сумі 7680,06 дол. США, про намір звернення з яким було вказано у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви б/н від 14.03.2025 (вх.№4-14/25 від 14.03.2025), а також враховуючи те, що у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, яке відбулося 11.06.2025, представник ОСОБА_2 підтвердив обставину неподання такого позову, колегія суддів дійшла висновку про можливість вирішення питання про розподіл судових витрат за апеляційний розгляд справи, оскільки, беручи до уваги неподання позову, вирішення спору по суті і, відповідно, проведення розподілу судових витрат не відбудуться, у зв`язку з чим заявник фактично буде позбавлений процесуальної можливості компенсації понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, що є неприпустимим і не відповідає засадам господарського судочинства.
Згідно з частинами першою, другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В силу приписів частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справах "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.
Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.
Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а тому відповідно до вимог чинного процесуального закону цілком достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.06.2021 у справі №922/2987/20, від 18.05.2021 у справі №923/121/20, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18 та від 26.02.2020 у справі №910/14371/18.
Крім того, частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Відтак, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. 
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.
При цьому чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.
Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.06.2021 у справі №906/698/20.
Колегія суддів вбачає, що на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в суді апеляційної інстанції та розміру останніх Барбашовим Павлом Павловичем було надано низку документів, а саме: копії договору про надання професійної правничої допомоги №18/04/25 від 18.04.2025, укладеного між заявником та Адвокатським бюро "Олександра Тіньковського", разом з додатковою угодою №1 від 18.04.2025 до нього; складеного на виконання даного договору акту надання послуг №8 від 22.05.2025 та виставленого рахунку на оплату №34 від 22.05.2025 на суму 10000 грн, а також ордеру серії АА №1534259 від 18.04.2025, виданого на представництво вказаним адвокатом інтересів заявника у Південно-західному апеляційному господарському суді.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до додаткової угоди №1 від 18.04.2025 до договору №18/04/25 від 18.04.2025 та складеного на її виконання акту надання послуг №8 від 22.05.2025 гонорар адвоката за надання ОСОБА_2 правової допомоги у даній справі в суді апеляційної інстанції складає 10000 грн.
Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:                 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 11.09.2020 у справі №922/3724/19.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 28.09.2021 у справі №918/1045/20, від 24.11.2021 у справі №910/17235/20 та від 01.09.2021 у справі №910/13034/20.
У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №923/1121/17 також вказано, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Колегія суддів зазначає, що жодних клопотань стосовно зменшення заявленої до стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, від ОСОБА_1 до Південно-західного апеляційного господарського суду не надходило.
Між тим, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок іншої сторони відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 та від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, в яких конкретно визначено наступне: не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
При цьому колегія суддів наголошує на необхідності розмежування понять "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат". Зокрема, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №873/212/21, в межах якої господарський суд з власної ініціативи частково відмовив стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу.
Проаналізувавши опис послуг, які наведені в акті надання послуг №8 від 22.05.2025, апеляційний господарський суд зауважує на тому, що відображена в ньому інформація про характер наданих послуг відповідає матеріалам справи, при цьому жодного доказу на підтвердження того, що заявлена до стягнення сума витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності та розумності, до суду не подано.
Між тим, суд апеляційної інстанції наголошує, що наведені в акті надання послуг №8 від 22.05.2025 окремі послуги щодо ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги, аналізу суті правової позиції апелянта, огляду судової практики та надання роз`яснень/консультацій фактично охоплюються послугою з підготовки відзиву на апеляційну скаргу, тим більше, що кваліфікація правовідносин, джерела правового регулювання та релевантна судова практика вже були зазначені безпосередньо в оскаржуваній ухвалі місцевого господарського суду, на законності та обґрунтованості якої наголошував ОСОБА_2 .
Подібний правовий висновок стосовного того, що проведення ознайомлення з правовою позицією іншої сторони, здійснення її аналізу з подальшим наданням консультації за результатами вивчення судової практики зі спірного питання охоплюється одночасно з послугою з підготовки відповідного процесуального документа для подання його до суду відображено в постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №916/3904/19.
Враховуючи вищевикладене, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених заявником на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на обсяг виконаних робіт та доказів понесення таких витрат, Південно-західний апеляційний господарський суд, керуючись принципами пропорційності та верховенства права, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_2 б/н від 26.05.2025 (вх.№2240/24 від 27.05.2025) та, відповідно, стягнення на користь останнього з ОСОБА_1 вказаних витрат у розмірі 7500 грн     (4500 грн за підготовку, складання та подання процесуальних документів + 3000 грн за участь у судовому засіданні = 7500 грн), тим більше, що, виходячи з конкретних обставин справи, зазначена сума є справедливою, розумною та не має надмірний характер, а ОСОБА_1 , в свою чергу, не подано клопотання про зменшення розміру вказаних витрат.
Керуючись статтями 129, 221, 232, 233, 240, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 б/н від 26.05.2025 (вх.№2240/24 від 27.05.2025) задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2     7500 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
У задоволенні решти заяви ОСОБА_2 б/н від 26.05.2025 (вх.№2240/24 від 27.05.2025) відмовити.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 12.06.2025.

Головуючий суддя                                                                                 С.В. Таран

Суддя                                                                                                     К.В. Богатир

Суддя                                                                                                    О.Ю. Аленін