ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року 
м. Київ

справа № 520/11897/24
адміністративне провадження № К/990/10711/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року, постановлену колегією суддів у складі Мельнікової Л. В., Бегунца А. О., Русанової В. Б., у справі № 520/11897/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
У травні 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивачка, скаржниця) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення від 19 січня 2024 року № 000/3339/24-03, яким накладено штраф у розмірі 155  636,85 грн за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.
Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 17 вересня 2024 року відмовив у задоволенні позову.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка направила 17 січня 2025 року до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.
Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24 січня 2025 року відмовив у задоволенні заяви позивачки про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, визнавши наведені підстави для поновлення строку неповажними.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2025 року залишено апеляційну скаргу без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 КАС України в частині дотримання строку на апеляційне оскарження.
Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18 лютого 2025 року відмовив у задоволенні заяви позивачки про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, визнавши наведені підстави для поновлення строку неповажними, та відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги: 
Не погодившись з ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року, позивачка звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити до Другого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивачка стверджує, що суд апеляційної інстанції неналежним чином дослідив наведені нею причини пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не надав об`єктивної оцінки обставинам, у зв`язку з якими позивачка не мала можливості звернутися з апеляційною скаргою своєчасно.
Так, скаржниця вказує, що ще до ухвалення рішення суду першої інстанції виїхала за кордон на тривалий період, що підтверджується відповідними відмітками у закордонному паспорті та інформацією Державної прикордонної служби України. Після повернення до України позивачка ознайомилася із судовим рішенням та у межах розумного строку подала апеляційну скаргу.
При цьому, скаржниця акцентує увагу, що у неї була відсутня можливість скористатися сервісом «Електронний суд» для отримання копії судового рішення, оскільки робота вказаного сервісу періодично зазнавала збоїв та обмежень у користуванні. Крім того, авторизація у вказаних сервісах для осіб, що не перебувають на території України, є ускладненою. 
Верховний Суд ухвалою від 19 березня 2025 року відкрив касаційне провадження за указаною касаційною скаргою.
Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційний суд надав належну оцінку наведеним скаржницею причинам пропуску строку апеляційного оскарження. При цьому звертає увагу, що вказані причини дійсно є суб`єктивними та жодним чином не можуть вважатися непереборними обставинами.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції, та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України. Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.
Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги встановлено статтею 296 КАС України, строки подання скарги - статтею 295 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Пунктом 1 частини другої статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.
Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
При цьому норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.
Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, зокрема на апеляційне оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Суд апеляційної інстанції встановив, що оскаржуване рішення прийнято Харківським окружним адміністративним судом 17 вересня 2024 року у письмовому провадженні.
Відповідно до відомостей, що містяться в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», копія оскаржуваного рішення доставлена до електронного кабінету позивачки 17 вересня 2024 року о 20:10 год, що підтверджується наявною в матеріалах електронної справи довідкою Харківського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа від 18.09.2024.
Згідно з положеннями частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
З апеляційною скаргою позивачка звернулася через підсистему «Електронний суд» 17 січня 2025 року, тобто із значним пропуском встановленого статтею 295 КАС України тридцятиденного строку на апеляційне оскарження.
Доводи позивачки щодо її перебування у період з 04 серпня 2024 року до 18 грудня 2024 року за кордоном суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки вони не є непереборними та об`єктивними перешкодами або істотними труднощами, які не залежать від волі особи.
Верховний Суд, розглянувши доводи сторін та матеріали справи, доходить висновку, що рішення суду апеляційної інстанції щодо відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження є обґрунтованим та відповідає нормам процесуального права.
Суд з розумінням ставиться до ситуації, що склалася, а саме до обставин виїзду позивачки за межі України у період з 04 серпня 2024 року по 18 грудня 2024 року. Суд визнає, що в умовах сьогодення, пов`язаних з безпековими викликами, виїзд за кордон є цілком зрозумілим і може бути обумовлений об`єктивними життєвими потребами та особистими обставинами.
Разом із тим, Верховний Суд наголошує, що процесуальні строки є важливим елементом принципу правової визначеності та гарантією ефективного захисту прав учасників судового процесу. Пропуск таких строків може бути поновлений судом лише за наявності дійсно поважних причин, які унеможливлюють своєчасне здійснення процесуальних дій.
У контексті наведеного слід зазначити, що держава наразі забезпечує широкий спектр можливостей для дистанційного здійснення процесуальних дій, зокрема шляхом використання інформаційних технологій. Так, належним чином функціонують Єдиний державний реєстр судових рішень та система «Електронний суд». Завдяки цим ресурсам учасники судового процесу можуть оперативно ознайомлюватися з матеріалами справи, отримувати судові рішення та своєчасно подавати процесуальні документи незалежно від їх місцезнаходження, у тому числі й перебуваючи за межами України.
Отже, на думку Суду, сама лише обставина перебування особи за кордоном не є автоматично достатньою та поважною підставою для поновлення процесуального строку, якщо відсутні об`єктивні докази неможливості використання передбачених законом механізмів для дистанційного доступу до матеріалів справи та подання відповідних документів.
Суд також звертає увагу, що значна кількість громадян України наразі перебуває за межами держави, однак загальне надання всім таким особам права безперешкодно порушувати процесуальні строки, за наявності реальної можливості дотримуватися їх дистанційно, істотно порушуватиме принцип юридичної визначеності та рівності всіх учасників судового процесу.
Щодо доводів позивачки про технічні збої, які, на її думку, унеможливили своєчасне звернення з апеляційною скаргою, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що такі збої мали місце протягом усього періоду перебування позивачки за кордоном та суттєво вплинули на можливість своєчасного вчинення процесуальних дій.
Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що підстави, наведені позивачкою, не можуть бути визнані поважними для поновлення пропущеного процесуального строку.
З огляду на викладене, ухвала Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, судом не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування ухваленого судового рішення та задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно із частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі №  520/11897/24 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          І. В. Дашутін

Судді                                                                                                              О. О. Шишов

                                                                                                              М. М. Яковенко