Справа № 345/299/25 
Провадження № 22-ц/4808/1103/25 
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої (судді-доповідача)        Пнівчук О.В.,
суддів:                                Бойчука І.В., Девляшевського В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 19 травня 2025 року, у складі судді  Сухарник І.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю,
в с т а н о в и в:
У січні 2025 року позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який є особою з інвалідністю.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони є батьками сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син сторін постійно проживає разом із позивачкою. Відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина, пізніше рішенням суду змінено спосіб стягнення аліментів.
Після досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття відповідач перестав надавати будь-які кошти на утримання сина.        Позивачка зазначала, що син сторін ОСОБА_3 є особою з інвалідністю першої А групи з дитинства, яка встановлена йому довічно, та потребує постійного стороннього догляду. Оскільки син сторін потребує постійного стороннього догляду, позивачка не має можливості працювати, оскільки здійснює за сином такий догляд. 
Опікунська рада при Калуській міській раді Калуського району підтвердила можливість і доцільність виконувати обов`язки опікуна ОСОБА_2 над сином – ОСОБА_3 .
У зв`язку з тим, що син сторін потребує постійного стороннього догляду та не здатний до самообслуговування, позивачка звернулась до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, з заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Ухвалою суду від 31.07.2024 відкрито провадження в цивільній справі за №345/4400/24, а ухвалою від 19.08.2024 провадження зупинено та призначено судово-психіатричну експертизу.
Позивачка також зазначала, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, через інфляційні процеси та військовий стан,коштів на проживання, лікування та забезпечення інших потреб, пов`язаних з утриманням сина ОСОБА_3 , не вистачає.
Відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровий, повинен і має змогу утримувати свого сина, оскільки працює на роботі, де отримує високий та стабільний заробіток (дохід). 
Позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю 1-а групи з дитинства, довічно, в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання даної заяви. Також просила стягнути з відповідача судові витрати та витрати за надання правничої допомоги.
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 19 травня 2025 року позов задоволено частково.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина, який є особою з інвалідністю 1-а групи з дитинства довічно, в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 23.01.2025.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 2450,00 грн.
В задоволенні решти позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 гривень судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.
Зазначає, що необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. 
Вважає, що не здатен здійснювати сплату аліментів на утримання повнолітнього дитини, яка є особою з інвалідністю. З 30 квітня 2010 року відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , в якому народився син ОСОБА_5 , 2014 року народження, що перебуває на його утриманні. Також відповідач допомагає перестарілим батькам.
Зазначає, що його місячна заробітна плата є мінімальною, натомість позивачка будучи опікуном особи з інвалідністю отримує соціальну виплату та пенсію, призначену особі з інвалідністю, також вона неофіційно працює.
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задоволити частково, стягувати з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на утриманні сина, який є особою з інвалідністю першої групи з дитинства довічно в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно.
ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта є безпідставними, не підтвердженими жодними доказами.
Вважає, що апеляційну скаргу підписано неправомочною та не уповноважено особою, оскільки підпис від імені апелянта на апеляційній скарзі не відповідає підпису на заяві про перегляд заочного рішення. Дату народження відповідача зазначено неправильно. Тому наявні підстави для залишення апеляційної скарги без розгляду.
Зазначає, що відповідач ОСОБА_1 , використавши статус сина ОСОБА_3 , як особи з інвалідністю, виїхав за межі України, ймовірно в Естонію. Працевлаштувався за кордоном та має високий заробіток і може сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 .
Також просить врахувати, що догляд за дитиною з інвалідністю потребує великих фінансових витрат.
Просить витребувати з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби інформацію щодо перетину державного кордону України ОСОБА_1 , за період з 01.01.2022 року.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).
Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.        
Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, 
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам відповідає.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що син сторін ОСОБА_7 є особою з інвалідністю першої А групи з дитинства, яка встановлена йому довічно та потребує постійного стороннього догляду, та враховуючи взаємний обов`язок батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 грн щомісячно.
З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_8 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю першої А групи з дитинства, яка встановлена йому довічно та потребує постійного стороннього догляду. Зазначене підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААД № 063330 від 03.07.2024 року особи на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копією медичної довідки, карточкою «Індивідуальна програма реабілітації інваліда за №1169, копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 (а.с.14-17).
Відповідно до висновку опікунської ради, затвердженого рішенням від 23.07.2024 виконавчого комітету Калуської міської ради Калуського району Івано-Франківської області № 197 «Про затвердження висновків органу опіки і піклування», опікунська рада при Калуській міській раді Калуського району підтвердила можливість і доцільність виконувати обов`язки опікуна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , над сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю І А групи з дитинства довічно та потребує стороннього догляду і нагляду. 
Також позивачка звернулась до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.08.2024 зупинено провадження в цивільній справі за №345/4400/24 (провадження № 2-о/345/189/2024) та призначено судово-психіатричну експертизу.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 16.09.2021 по 31.01.2025 працював в ТОВ «Агро-Галич-Іф». Сукупний дохід за період з 01.08.2024 по 31.01.2025 склав 49123,91 грн. 
ОСОБА_1 з 2010 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , у них є спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач з дружиною та сином проживають спільно за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивачка ОСОБА_2 є особою з інвалідністю третьої групи по зору загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Зазначені обставини повною мірою були враховані судом першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Оцінюючи докази в їх сукупності та вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього непрацездатного сина, суд першої інстанцій не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 у виконанні його батьківських обов`язків, та врахував стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, його сімейний стан, перебування на його утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Доводи позивача про перебування на його утриманні перестарілого батька ОСОБА_9 , 1953 року народження, належними та допустимими доказами не підтверджені.
Також суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо матеріального стану відповідача, так відповідачем не надано доказів щодо наявності у нього рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, доказів про відсутність доходів членів сім`ї, тощо.
ОСОБА_1 на підтвердження своїх заперечень не надав суду першої та апеляційної інстанції доказів, які б підтверджували, що позивачка ОСОБА_2 працює та розмір її доходів. 
Натомість, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що позивачка ОСОБА_2 є особою з інвалідністю третьої групи по зору загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності, та не має можливості постійно працювати, оскільки здійснює догляд за сином, який є особою з інвалідністю першої А групи з дитинства, яка встановлена йому довічно, та потребує постійного стороннього догляду.
Колегія суддів приходить до висновку, що апелянт не навів доказів, які б об`єктивно доводили, що відповідач ОСОБА_1 , враховуючи його матеріальний стан та обставини справи не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 3500 грн щомісячно на утримання повнолітнього непрацездатного сина.
Доводи апеляційної скарги за своїм змістом та суттю загалом є запереченнями проти позову ОСОБА_2 , які судом першої враховано, і зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на обставини, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилання на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи.
Щодо клопотання про витребування інформації щодо перетину державного кордону України ОСОБА_1 колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини друга, четверта статті 83 ЦПК України).
Оскільки вищезазначене клопотання позивачкою не було подано у встановлений законом строк до суду першої інстанції, позивачка не надала суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження незнання про наявність таких доказів на час розгляду справи, чи самостійного звернення через уповноваженого представника про витребування таких доказів та не вказала поважних причин, що не залежали від неї, неподання такого клопотання до суду першої інстанції, колегія суддів залишає без задоволення клопотання ОСОБА_2 про витребування інформації про перетин державного кордону України ОСОБА_1 , поданим з відзивом на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. 
Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням встановлених обставин справи, матеріального становища відповідача, його фізичного стану, наявності нього неповнолітнього сина від теперішнього шлюбу та обов`язку утримання дітей в рівній мірі як матері так і батька, суд першої інстанції прийняв рішення, що відповідає положенням СК України та інтересам повнолітнього непрацездатного сина сторін. 
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про часткову обґрунтованість вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.
З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 19 травня 2025 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                І.В. Бойчук
                                                                       В.А. Девляшевський