ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 605/2/25	Головуючий у 1-й інстанції Кравчук В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/562/25 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Костів О. З., Храпак Н. М., 
секретар - Гичко К.С. 
з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Колцуняка Ю.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року, ухвалене суддею Кравчук В.М., повний текст якого складено 28 березня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

       В січні 2025 року ТОВ "Укр Кредит Фінанс" звернулося до суду із вказаним позовом.
       В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 25.09.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1277-6023.
       Згідно умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 24000 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту — 15% від суми кредиту; знижена % ставка — 1,20 % в день; стандартна % ставка — 1,50 % в день. 
       ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит, відповідно до умов укладеного договору.         Однак, відповідачка, всупереч умовам кредитного договору, порушила взяті на себе зобов`язання, не повернула кредитні кошти позивачу.
       Так, станом на 04.12.2024 року загальний розмір заборгованості відповідачки складає 134,592 грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитом — 24 000 гривень, простроченої заборгованості за нарахованими процентами — 106 992 грн, простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту — 3600 грн.
       Однак, до відповідачки було застосовано програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс» та частково списано заборгованість за нарахованими комісією та процентами у сумі 14 592 грн за умови погашення відповідачкою решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 120 000 грн.
       Враховуючи указане, ТОВ «Укр кредит фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1277-6023 у розмірі 120 000 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом — 24 000 гривень та простроченої заборгованості за нарахованими процентами — 9 6000 грн.
       Заочним рішенням Підгаєцького районного суду від 18.03.2025 року позов ТОВ «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором №1277-6023 від 25.09.2023 року в розмірі 36 000,00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом — 24 000,00 грн та прострочена заборгованість за нарахованими процентами- 12 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» суму сплаченого судового збору в розмірі 726,72 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.
       В апеляційній скарзі ТОВ "Укр Кредит Фінанс" просить рішення Підгаєцького районного суду від 18.03.2025 року в частині стягнення з відповідачки в користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 36 000 грн скасувати, постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_1 120 000 грн. заборгованості за кредитом.
       Зазначає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про те, що матеріали справи не містять достатніх доказів, що відповідач ознайомилась з умовами кредитування та узгодила їх з Позивачем, оскільки Кредитний договір №1277-6023 від 25.09.2023 року та додатки до нього містять Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) A3110.
       ТОВ "Укр Кредит Фінанс" зазначає, що має законне право на нарахування процентів (згідно п. 4.6. та 10.2. Договору) протягом строку договору (згідно п. 4.9. Договору), що останнім і було здійснено та відображено у розрахунку заборгованості, який наявний у матеріалах справи.
       Зазначає, що норма закону, зокрема п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов договору, тому відмова у задоволенні позову, про стягнення відсотків за користування кредитними коштами на підставі вищевказаної норми норми не ґрунтується на вимогах закону та зводиться до помилкового ототожнення нарахування відсотків протягом строку дії кредитного договору та неустойки, яку товариством до стягнення не заявлено. 
       У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Колцуняк Ю.В. просить апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково, рішення Підгаєцького районного суду від 18.03.2025 року скасувати, постановивши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у повному обсязі.
       Доводи відзиву зводяться до того, що відповідачка не укладала кредитного договору з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», позивачем не надано належних доказів щодо переказу ОСОБА_1 кредитних коштів та використання останньою таких коштів.
       В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Колцуняк Ю.В. просив рішення Підгаєцького районного суду від 18.03.2025 року скасувати, постановивши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у повному обсязі.
       Заслухавши пояснення представника відповідачки, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, тому апеляційний суд відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України переглядає рішення суду лише в оскаржуваній частині.        
       Обставини справи.
       Встановлено, що 25.09.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють, як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1277-6023.
       Підписанням Договору відповідач підтвердив, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. ст. 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування», на веб-сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 11.3.1 Договору).
       Також підписанням Договору відповідач підтвердила, що невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України (п. 11.13 Договору).
       Згідно з п. 2.2 Договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позивальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором.
       Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 24000 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період — 14 днів; знижена % ставка — 1,20 % в день; стандартна % ставка — 1,50 % в день. Комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту.
       Згідно з п. 4.10. Договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 27135 %.
       Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 123936,12 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом. (п. 4.11 Договору).
       Як вбачається зі змісту Кредитного договору (п. 12 Реквізити сторін),в ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача з маскою, а саме НОМЕР_1 . 
       На підтвердження фактичного переказу коштів позивачем до позову додано довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту за договором № 1277-6023 від 25.09.2023 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 24000 грн. та лист АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року, яким підтверджується проведення 25.09.2023 року платежу у розмірі 24000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 .
       Відповідачка отримала кредитні кошти на зазначений нею у кредитному договорі картковий рахунок та не повернула їх у встановлений договором строк.
       Станом на 04.12.2024 року загальний розмір заборгованості відповідачки по кредиту становив 134 592 грн, що складається з основної заборгованості за кредитом — 24000 гривень, заборгованості відсотками —106992 грн, та комісії 3600 грн.
       В подальшому, позивачем було застосовано до відповідачки програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідачці за нарахованими комісією та процентами у сумі 14592 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 120000 грн.        
       Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
       Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
       При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
       Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).
       Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
       Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
       Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
       Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).
       Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України) (такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19).
       Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
       Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
       Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
       Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
       Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
       Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
       Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
       Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       У постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
       Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
       Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами у розмірі 84 000 грн, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів, що при укладенні договору з відповідачкою ТОВ «Укр кредит фінанс» дотрималося вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк та вважав, що норма про розмір відсотків суперечить приписам п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливою, тому дійшов висновку щодо необхідності стягнення 12 000 грн прострочених відсотків, що становить 50% від суми одержаного кредиту.
       Однак, з таким висновком суду погодитися неможливо.
       Зі змісту укладеного кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту.
       Підписавши кредитний договір в порядку, Закону України «Про електронну комерцію» відповідач підтвердила, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. ст. 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування», на веб-сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 11.3.1 Договору).
       Позичальник погодилася з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим. Натомість, ОСОБА_1 погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.
       Отже, в даному випадку позивачем було надано достатні докази на підтвердження порушення відповідачем умов кредитного договору та розміру заборгованості, а відповідачем доказів на спростування вказаних обставин не надано, тому висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за нарахованими процентами в сумі 84000 грн колегія суддів вважає необґрунтованими. 
       Посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013 та здійснений на підставі указаного рішення висновок про те, що нараховані проценти за користування кредитом суперечать принципу розумності та добросовісності та є несправедливими, колегія суддів вважає помилковим, оскільки правовідносини, що досліджувалися Конституційний Судом, стосувалися нарахування неустойки, а не порядку нарахування відсотків за користування кредитом та їх сплати, що визначені договірними умовами між сторонами. 
       Предметом стягнення з відповідача на користь позивача у даній справі є стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом у відповідності до ст. 1048 ЦК України, а не процентів за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України.
       Щодо посилання суду першої інстанції при вирішенні даного спору на приписи ч. 5 ст. 18 Закону України “Про захист прав споживачів” якими передбачено, якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним, колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору не є нікчемними в силу положень ч.2 ст. 215 ЦК України. Для визнання положень договору недійсними необхідне звернення сторони з відповідними позовними вимогами. 
        Договір про відкриття кредитної лінії від 25.09.2023 року № 1277-6023 або його окремі положення недійсними не визнано, з такими вимогами ОСОБА_1 в суд не зверталась.
       Отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником. 
       Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для зменшення розміру заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами.
       Колегія суддів перевірила наданий ТОВ «Укр кредит фінанс» розрахунок заборгованості за кредитним договором та вважає, що заявлена позивачем сума по простроченій заборгованості за нарахованими процентами — 96000 грн у повній мірі ґрунтується на умовах договору.
       Відповідачкою не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. 
        ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржила рішення Підгаєцького районного суду від 18.03.2025 року, перегляд даного судового рішення із урахуванням апеляційної скарги ТОВ "Укр Кредит Фінанс" здійснюється лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, тому доводам, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу про те, що відповідачка не укладала кредитного договору, відсутності доказів щодо переказу кредитних коштів та використання відповідачкою таких коштів, правова оцінка апеляційним судом не надається.
       Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду в частині вирішення спору про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами, не відповідають зібраним у справі доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції у відповідній частині слід скасувати, постановивши нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1277-6023 від 25.09.2023 року за нарахованими процентами у розмірі 96000 грн. В решті, рішення Підгаєцького районного суду від 18.03.2025 року слід залишити без змін.
       У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд здійснює новий розподіл судових витрат та покладає на відповідачку витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 6056 грн. (2422,40 + 3633,60 грн.) 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" - задовольнити. 
       Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року в частині вирішення вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» простроченої заборгованості за нарахованими процентами - скасувати.
       Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким позов ТОВ «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 96000 грн — задовольнити.
       Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598 ) заборгованість за кредитним договором №1277-6023 від 25.09.2023 року за нарахованими процентами у розмірі 96000 грн. (дев`яносто шість тисяч гривень).
       Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598) 6056 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень ) судового збору.
       В решті рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
       Повний текст постанови складено 20 червня 2025 року.

Головуюча                                                                 Хома М.В.

Судді                                                                                 Храпак Н.М.

                                                                                Костів О.З.