ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/12512/15                              Головуючий у 1-й інстанції: Костюкевич С.Ф.
                                                                                           Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2025 року                                                                          м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача                                       Черпака Ю.К.,
суддів                                                             Файдюка В.В., Кобаля М.І., 
за участю секретаря судового засідання           Григор`єва С.О.,
представника позивача                              адвоката Сільченко Т.А.,
представника відповідача                              Прутенського К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
                                               В С Т А Н О В И В:
У червні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Голдфіш-Інвест-Буд» (далі - позивач/ТОВ «Голдфіш-Інвест-Буд») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, правонаступником якої є Головне управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач/апелянт/ГУ ДПС у м. Києві), з вимогою визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 12 лютого 2015 року № 0000052204, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 289 322, 00 грн, у тому числі: 231 458,00 грн - основний платіж, 57 864,00 грн - штрафні (фінансові) санкції (штрафи).
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2017 року касаційну скаргу ТОВ «Голдфіш-інвест-буд» задоволено частково.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року скасовано і направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017 року прийнято справу до провадження.
На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399, передано судову справу Волинському окружному адміністративному суду.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 826/12512/15, провадження у цій адміністративній справі поновлено та замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (код ЄДРПОУ 39669867), правонаступником Головним управлінням ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року позов «Голдфіш-Інвест-Буд» задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 12 лютого 2015 року № 0000052204.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві на користь ТОВ «Голдфіш-Інвест-Буд» судовий збір в розмірі 487,20 гривень.
05 травня 2025 року від представника ТОВ «Голдфіш-Інвест-Буд» - адвоката Шкаровського Д.О. до суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ГУ ДПС у м. Києві на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 151 200, 00 грн.
Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року заяву представника позивача Шкаровського Дениса Олеговича про відшкодування судових витрат в адміністративній справі за позовом ТОВ «Голдфіш-Інвест-Буд» до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ДПС у м. Києві на користь ТОВ «Голдфіш-Інвест-Буд» судові витрати у сумі 15 000, 00 гривень.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 151 200, 00 грн не є співмірними обсягу виконаних адвокатом робіт, складності справи, витраченому часу та значенню справи для сторони, з урахуванням усталеної судової практики в аналогічних спорах. Надані послуги не вимагали значного обсягу юридичної роботи, а тому витрати в такому розмірі є завищеними. З огляду на принципи розумності, співмірності та обґрунтованості витрат, а також пропорційно до задоволених позовних вимог, суд визнав за необхідне обмежити суму відшкодування в 15 000, 00 грн.
В апеляційній скарзі ГУ ДПС у м. Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду в частині задоволених вимог та ухвалити нове, яким відмовити у їх задоволенні. Зазначено, що судом першої інстанції при вирішенні питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу не було враховано принципи співмірності, розумності та необхідності таких витрат. На думку скаржника, надані позивачеві юридичні послуги не були об`ємними, не вимагали значної юридичної складності, а отже не потребували витрат у заявленому розмірі - 151 200 грн. Витрати на підготовку позовної заяви, письмових пояснень і участь у декількох засіданнях не могли перевищувати 15 000 грн, що було обґрунтовано і компенсовано судом. При цьому податковий орган наголошує, що надані документи (договір, акт, рахунок тощо) не підтверджують ні обґрунтованість, ні розумний характер заявленої суми. Посилається також на практику Верховного Суду та ЄСПЛ, згідно з якою витрати мають бути фактичними, необхідними та підтвердженими належними доказами.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач виклав доводи на підтримку додаткового рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу податкового органу залишити без задоволення. Зазначив, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Позивач підкреслив, що як сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на компенсацію понесених судових витрат, у тому числі витрат на оплату адвокатських послуг. Витрати в сумі 151 200 грн документально підтверджені договором, додатковою угодою, рахунком, актом приймання-передачі послуг та платіжним дорученням. При цьому вказано, що зменшення суми компенсації не ґрунтується на вимогах процесуального закону, оскільки відповідач не подав жодного клопотання про її зменшення, а витрати є обґрунтованими, співмірними і фактично понесеними у зв`язку з розглядом справи. Враховуючи зазначене, позивач вважає рішення суду законним і таким, що не підлягає скасуванню.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Згідно з положеннями статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною третьою статті 134 КАС України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Ця норма закону кореспондується з частиною сьомою статті 139 КАС України, згідно з якою розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Про це саме зазначено в частині третій статті 143 КАС України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені умови представником позивача дотримані, оскільки у позовній заяві заявлено про подальше понесення судових витрат, а відповідна заява подана протягом п`яти днів з дня проголошення рішення.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон №5076-VI).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий самий правовий підхід застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункту 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Про таке йдеться також в іншій практиці ЄСПЛ, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01): заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
З матеріалів справи вбачається, що 19 червня 2018 року між Адвокатським об`єднанням «ВБ ПАРТНЕРС» (далі - Адвокатське об`єднання) та ТОВ «Голдфіш-Інвест-Буд» (далі - Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, за пунктом 1.11 якого Адвокатське об`єднання зобов`язалось надати Клієнту правову допомогу (здійснити певні дії та/або здійснювати певну діяльність), передбачену цим Договором та додатковими угодами до нього, а Клієнт зобов`язується оплатити послуги Адвокатського об`єднання та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором та додатковими угодами до нього.
Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди № 11 від 17 березня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 19 червня 2018 року, виконавець здійснює оплату вартості послуг, визначених у пункті 1 даної Додаткової угоди, наданих під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі суми в гривні, визначеної як грошовий еквівалент 3 000 дол. США за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день підписання рахунку; в суді апеляційної інстанції в розмірі суми в гривні, визначеної як грошовий еквівалент 1 000 дол. США за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день підписання рахунку; в суді касаційної інстанції в розмірі суми в гривні, визначеної як грошовий еквівалент 500 дол. США за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день підписання рахунку, що сплачується клієнтом протягом трьох днів з дня підписання рахунку.
З акту приймання - передачі виконаних робіт та наданих послуг № 11/1 від 29 квітня 2025 року за договором про надання правової допомоги від 19 червня 2018 року вбачається, що Адвокатським об`єднанням були надані такі послуги з надання правничої допомоги: аналіз матеріалів судової справи № 826/12512/15; підготовка відповіді на відзив у справі № 826/12512/15; підготовка додаткових письмових пояснень від 11 квітня 2025 року; підготовка клопотання про участь в режимі відеоконференції; участь в судовому засіданні 24 березня 2025 року; участь в судовому засіданні 02 квітня 2025 року; участь в судовому засіданні 07 квітня 2025 року; участь в судовому засіданні 17 квітня 2025 року; участь в судовому засіданні 28 квітня 2025 року, вартість юридичних послуг (професійної правничої допомоги) становить 151 200, 00 грн, у т.ч. ПДВ.
Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку, суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення частини четвертої статті 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи (частина п`ята статті 134 КАС України).
Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет спору, підтвердження його участі у розгляді безпосередньо в судових засіданнях, підготовку та подання процесуальних документів (зокрема, письмових пояснень, відзиву на заперечення, клопотань), ознайомлення з матеріалами справи в суді, здійснення правового аналізу доказів та нормативного регулювання спору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00, є справедливою та співмірною. 
Такий висновок повністю відповідає принципам обґрунтованості, співмірності та пропорційності, які повинні бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу згідно з вимогами частини дев`ятої статті 139 КАС України.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                       Черпак Ю.К.

Судді:                                                                                          Файдюк В.В.

                                                                                                    Кобаль М.І.

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2025.