ПОСТАНОВА                              
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                        
                                                                                                                
20 серпня 2025 року     
м. Київ                                                           
 
справа № 750/679/24
провадження № 61-5638св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,                  Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
заявник -   ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради, Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 березня 2025 року у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Євстафіїва О. К., Шарапової О. Л.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Історія справи
У січні 2024 року   ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересована особа - Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради, в якій просив: 
 
визнати недієздатним його батька -   ОСОБА_2 ,    ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Буди Харківського району Харківської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; 
 
призначити опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заявника- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . 
На обґрунтування вимог поданої заяви ОСОБА_1 вказував, що він є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з інвалідністю внаслідок війни третьої групи по захворюванню та страждає психічним розладом. Час від часу батько поводить себе неадекватно, перестає розуміти свою поведінку, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, впадає в прострацію, має поганий та тривожний сон, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, потребує постійного нагляду та турботи. 
Зазначив, що внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу стан здоров`я ОСОБА_2  та його психічний стан періодично погіршуються, що є підставою для визнання його недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2024 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб: Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Буди, Харківського району, Харківської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - недієздатним та встановлено над ним опіку строком на два роки від дня набрання рішенням суду законної сили. 
Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Судові витрати віднесено на рахунок держави.
Задовольняючи вимоги заяви      ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання   ОСОБА_2 недієздатним. З огляду на це суд першої інстанції вважав за можливе призначити   ОСОБА_1  опікуном над батьком   ОСОБА_3 .
При цьому суд встановив, що 26 вересня 2024 року      ОСОБА_1  подав до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради заяву про призначення його опікуном над батьком - ОСОБА_2 . З документів, доданих представником Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради до подання про призначення      ОСОБА_1  опікуном над   ОСОБА_2 , вбачається, що заявник може виконувати обов`язки опікуна. Крім того, мати заявника -     ОСОБА_4 та дружина заявника -     ОСОБА_5  подали до органу опіки та піклування заяви про те, що вони не заперечують проти призначення заявника опікуном над батьком і що вони відмовляються бути опікунами через неможливість виконання обов`язків опікуна.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України оскаржила його в апеляційному порядку.
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 26 березня 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2024 року в частині призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скасовано.
 
Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2024 року залишено без змін.
 
До призначення опікуна недієздатному ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язки зі здійснення над ним опіки покладено на Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради як орган опіки та піклування.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви в частині призначення заявника опікуном, суд апеляційної інстанції зазначив, що при внесенні подання орган опіки та піклування має враховувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.     ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує постійного щоденного стороннього догляду, який заявник     ОСОБА_1 , проходячи військову службу в іншій місцевості, на цей час не може забезпечити у повному обсязі.
В іншій частині апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
30 квітня 2025 року Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 березня 2025 року, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 і залишити рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2024 року в цій частині вимог в силі.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх обставин, що мають значення для справи, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2025 рокувідкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
23 травня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції
 
Встановлено, що  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується довідкою Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області № 194/341-10-24-32.20/32.20 від 20 березня 2024 року.
 
Як вбачається з витягу із реєстру територіальної громади № 2023/010286705 від 15 грудня 2023 року, ОСОБА_1 з 15 грудня 2023 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Відповідно до виданої 26 вересня 2024 року Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради довідки № 7324 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, станом на 25 вересня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані, окрім ОСОБА_1 , наступні особи: ОСОБА_2 (з 19 вересня 2019 року),                    ОСОБА_7 (з 06 листопада 2014 року), ОСОБА_5 (з 06 листопада 2014 року).
 
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 1394 від 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом на посадах рядового складу у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 08 листопада 2021 року по теперішній час.
 
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 445035 від 08 лютого 2023 року та посвідчення серії НОМЕР_2 від 16 лютого 2023 року, ОСОБА_2 є особою із інвалідністю внаслідок війни третьої групи, захворювання пов`язано із захистом Батьківщини. Інвалідність було встановлено на строк з 28 грудня 2022 року до 01 березня 2024 року. 
 
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ б/н від 27 березня 2024 року ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності з 01 березня 2024 року, захворювання пов`язано із захистом Батьківщини, строком до 01 квітня 2025 року.
 
Відповідно до виписки із медичної карти № 73 (д/стаціонару) хворого               ОСОБА_2 встановлено діагноз: делірійний (шозофреноподібний) розлад органічного генезу (повторні ЗЧМТ з струсом головного мозку), на фоні хронічного ПТСР з змішаним тривожно-депресивним та астенічним варіантом розвитку.
 
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 334 від 30 липня 2024 року  у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має місце хронічний, стійкий психічний розлад у формі маячного розладу органічного походження (шизофреноподібний) (F06.2 за Міжнародною класифікацією хвороб Х перегляду), внаслідок якого він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
 
26 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради заяву про направлення до Деснянського районного суду м. Чернігова подання про призначення його опікуном над батьком - ОСОБА_2 
 
22 вересня 2024 року дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подала заяву до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, в якій відмовилась бути опікуном свого чоловіка, оскільки перебуває на військовій службі, та не заперечує щодо призначення опікуном ОСОБА_1 . 
 
ОСОБА_5 , згідно довідки Військової частини НОМЕР_3 № 150 від 22 серпня 2024 року, перебуває на військовій службі у Збройних Силах України з 15 жовтня 2010 року по теперішній час. 
 
25 вересня 2024 року матір ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , подала заяву до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, в якій відмовилась бути опікуном свого сина - ОСОБА_2 , оскільки проживає у смт Буди Харківського району Харківської  області, не заперечує щодо призначення опікуном ОСОБА_1 . 
 
Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 15 червня 2020 року.  
 
26 вересня 2024 року Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради направив до Деснянського районного суду м. Чернігова подання № 03-30/13733 від 26 вересня 2024 року, в якому просив, у разі визнання               ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , недієздатною особою та встановлення опіки, призначити опікуном над ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
 
Згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання № 66 від 12 березня 2025 року потенційного опікуна   ОСОБА_1 , проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , останній зареєстрований за вказаною адресою, проте, фактично проходить військову службу в АДРЕСА_2 ів. ОСОБА_2 мешкає в однокімнатній службовійквартирі, ордер на яку отримувала   ОСОБА_5 , один.   ОСОБА_2 потребує постійного нагляду та контролю, а також постійної допомоги у повсякденному житті. Потенційний опікун    ОСОБА_1 в даний час проходить військову службу за контрактом з 08 листопада 2021 року по теперішній час. Дружина   ОСОБА_2 - ОСОБА_5 проживає вм.Києвіта є майором військової служби в Національному університеті оборони України. Під час відпусток та у вільний від служби час    ОСОБА_1 приїжджає до батька, а під час його відсутності ОСОБА_2 допомагають знайомі. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу  України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції оскаржується в касаційному порядку лише в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 , а тому, в силу приписів статті 400 ЦПК України, в іншій частині не є предметом касаційного перегляду.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми прав
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право                          у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
 
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
 
Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
 
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
 
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
 
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
 
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
 
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
 
Системно проаналізувавши зміст зазначених вище норм права, можливо дійти висновку, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (див. постанову Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
 
Суд першої інстанції при ухваленні рішення у справі дійшов висновку про задоволення заяви в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Буди, Харківського району, Харківської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатним.
 
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2024 року в цій частині апеляційним судом залишено без змін і в касаційному порядку у вказаній частині не оскаржено.
 
Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом на посадах рядового складу у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 08 листопада 2021 року, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 1394 від 13 жовтня 2023 року.
 
ОСОБА_2 потребує постійного щоденного стороннього догляду, який ОСОБА_1 , проходячи військову службу в іншій місцевості, на цей час не може забезпечити у повному обсязі. Вказане унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків опікуна над ОСОБА_2 .
 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
При цьому апеляційний суд правильно критично оцінивподання про призначення опікуна Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради №03-30/13733 від 26.09.2024 року, обґрунтовано зазначивши що орган опіки повинен враховувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка, а вказане подання винесено без повного та ретельного з`ясування всіх фактичних вищевказаних обставин.
 
Водночас висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права та обов`язки, тобто, є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Даному документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.
 
До аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду від 13червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі №496/4271/16-а, Верховний Суд у постанові від 28січня 2021 року у справі №753/6498/15-ц. 
 
При таких обставинах доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно не врахувавподання органу опіки та піклування про доцільність призначення  ОСОБА_1 опікуном над недієздатним     ОСОБА_2  зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками апеляційного суду щодо їх оцінки.
 
Разом із цим, встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).
 
При цьому, необхідно звернути увагу, що заявник не позбавлений права у подальшому бути призначеним опікуном над недієздатним    ОСОБА_2 , якщо перестануть існувати обставини, які перешкоджають на даний час можливості у повному обсязі виконувати ним обов`язки опікуна.
 
Доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, наведених у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені апеляційним судом у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду у справах, зазначених заявником у касаційній скарзі.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині ухвалена без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994  року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від  27  вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416  ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради   залишити без задоволення.
 
Постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 березня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                             А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун
 
М. Ю. Тітов