УХВАЛА
про відмову у закритті провадження у справі

04 серпня 2025 року 
м. Київ

справа №990/76/25
адміністративне провадження №П/990/76/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бучик А.Ю., Кравчука В.М., Стародуба О.П. та Шарапи В.М., за участю: 
секретаря судового засідання                                         Кірсенко А.І.,
позивача                                                                        ОСОБА_1 ,
представника відповідача                                                   Марущак А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання Дорадчої групи експертів Конституційного Суду України про закриття провадження у справі № 990/76/25 за позовом ОСОБА_2 до Дорадчої групи експертів Конституційного Суду України про визнання протиправним та скасування рішення, 
УСТАНОВИВ:
26 лютого 2025 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_2 (далі - позивачка, ОСОБА_2 ) до Дорадчої групи експертів Конституційного Суду України (далі - відповідач, ДГЕ, Дорадча група), в якому, з урахуванням уточнень, наданих на виконання ухвали Верховного Суду від 28 лютого 2025 року про залишення позовної заяви без руху, позивачка просить:
-          визнати дії ДГЕ протиправними та зобов`язати поновити участь позивача у доборі;
-  визнати протиправним та скасувати рішення ДГЕ від 28 січня 2025 року № 1.20 «Про невідповідність кандидатки на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_2.  критерію високих моральних якостей» (далі - Рішення № 1.20). 
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі №   990/76/25 за позовом ОСОБА_2 до ДГЕ про визнання протиправним та скасування рішення та призначено вказану справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи на 7 квітня 2025 року на 11:30 год в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корпус   5.
У судовому засіданні, що відбулося 07 квітня 2025 року, Суд, з метою необхідності надання відповідачу можливості у письмовому вигляді висловити власну позицію, зокрема, щодо клопотання про витребування доказів, відклав розгляд справи на 02 червня 2025 року на 11:00.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Бучик А.Ю., яка входить до складу колегії суддів, розгляд справи № 990/76/25, призначеної на 02 червня 2025 року об 11 год. 00 хв., перенесено на 04 серпня 2025 року об 11 год. 00 хв.
02 квітня 2025 року від ДГЕ надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Останнє мотивовано тим, що частиною тридцять другою статті 10-2 Закону №    2136-VIII установлено вичерпний перелік підстав, з яких можуть бути оскаржені рішення ДГЕ у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду, а саме: 1)    склад ДГЕ, який ухвалив відповідне рішення, був неповноважним; 2)    рішення не підписано будь-ким із складу членів ДГЕ, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить мотивів, з яких ДГЕ дійшла відповідних висновків. Отже, законом встановлені виключні підстави та умови, за яких особі надається право на оскарження рішень ДГЕ. В інших випадках судовий захист особі не надається, що цілком відповідає дискреційним повноваженням ДГЕ при здійсненні конкурсного відбору кандидатів на посади суддів Конституційного Суду України. Водночас, підставами оскарження рішення ДГЕ від 28 січня 2025    року ОСОБА_2. визначає помилковість та незаконність, на її думку, висновків та мотивів, на основі яких ухвалено це рішення. Це означає, що нею оскаржено рішення не з підстав, визначених Законом №    2136-VIII, а у зв`язку з незгодою з мотивами ДГЕ, що виключає можливість розгляду такого спору в судовому порядку. Таким чином, оскільки рішення ДГЕ не може бути оскаржено та скасовано з інших підстав, аніж ті, які визначені частиною тридцять другою статті 10-2 Закону №    2136-VIII, зокрема, з підстав незгоди з викладеними у такому рішенні мотивами, то подання такого позову не може призвести до його скасування.
За таких обставин, відповідач уважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, як і не підлягають судовому розгляду взагалі, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.
14 квітня 2025 року від позивачки надійшло заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, яке вона мотивує посиланням: на частину дев`яту статті 10-8 Закону №    2136-VIII, яка прямо визначає підсудність справ, пов`язаних з оцінюванням кандидатів ДГЕ, Верховному Суду; на частину тридцять другу статті 10-2 цього ж Закону, якою прямо передбачено можливість судового оскарження рішень ДГЕ, у тому числі у випадках, коли рішення не містить мотивів. Таким чином, позивачка наголошує, що твердження відповідача про те, що спір не підлягає розгляду судами, є безпідставним. Зазначене підтверджує наведеною практикою Верховного Суду, що сформульована зокрема у рішенні від 15 серпня 2024 року у справі №   990/136/24, від 09 грудня 2024 року у справі №   990/286/24 та від 16 січня 2025 року у справі №   990/131/24. Крім того, вказує, що межі дискреції ДГЕ щодо оцінювання кандидата не можуть бути неосяжними, а її рішення має бути зрозумілим як для кандидата, так і для незалежного спостерігача. 
У судовому засіданні, що відбулося 04 серпня 2025 року, представник ДГЕ підтримав клопотання про закриття провадження у справі та просив його задовольнити.
Позивачка просила відмовити в задоволенні клопотання з підстав, викладених у поданих запереченнях.
Проаналізувавши доводи клопотання відповідача про закриття провадження у справі, перевіривши матеріали справи та заслухавши думку сторін, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його задоволення з огляду на таке.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Частинами першою та другою статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України в Рішенні від 25 листопада 1997 року № 6-зп зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.
У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України наголосив, що утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.
Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року №    19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Згідно із частиною третьою статті 124 Основного Закону України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист одним із способів, передбачених цією статтею, або в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Згідно з приписами частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні, зокрема, справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України.
Отже, позовні вимоги, пред`явлені заявником до Дорадчої групи експертів, які стосуються оцінювання його як кандидата на посаду судді Конституційного Суду України належать до юрисдикції адміністративного суду та підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.
Так, предметом позову у цій справі є рішення ДГЕ від 28 січня 2025 року № 1.20 «Про невідповідність кандидатки на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_2. критерію високих моральних якостей», яке прийнято відповідачем за результатами проведення співбесіди з кандидатом на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_2. у рамках конкурсного відбору кандидатур на посаду цього суду. 
Тобто, оскаржуване рішення від 28 січня 2025 року є актом індивідуальної дії відносно позивачки, яке ДГЕ прийняла у зв`язку з встановленням під час перевірки та аналізу інформації про кандидата його невідповідність критерію високих моральних якостей, внаслідок чого ОСОБА_2. припинила участь у конкурсному доборі на посаду судді Конституційного Суду України.
Вирішуючи питання правової природи цього рішення, варто зауважити наступне.
За змістом частини першої статті 10-2 Закону №    2136-VIII Дорадча група експертів утворюється з метою сприяння суб`єктам призначення суддів Конституційного Суду в оцінюванні моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду.
Згідно з частиною двадцять п`ятою цієї статті до повноважень Дорадчої групи належить, зокрема оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду та ухвалення вмотивованого рішення про оцінку відповідності моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду стосовно кожного кандидата, складання списку оцінених кандидатів та подання їх суб`єктам призначення.
За правилом, закріпленим у частині тридцять другій статті 10-2 Закону №    2136-VIII рішення Дорадчої групи у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду (про оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду за критеріями високих моральних якостей та визнаного рівня компетентності у сфері права) може бути оскаржене в судовому порядку та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад Дорадчої групи, який ухвалив відповідне рішення, був неповноважним;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Дорадчої групи, які брали участь у його ухваленні;
3) рішення не містить мотивів, з яких Дорадча група дійшла відповідних висновків.
Відповідно до частини четвертої статті 10-8 Закону №    2136-VIII Дорадча група за результатами оцінки високих моральних якостей кандидатів на посаду судді Конституційного Суду ухвалює вмотивоване рішення щодо оцінки відповідності кожного кандидата.
За критерієм високих моральних якостей кандидати отримують оцінку «відповідає» або «не відповідає».
У разі отримання від Дорадчої групи оцінки «не відповідає» за критерієм високих моральних якостей кандидат вважається таким, що не пройшов відповідний етап конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду з дня оприлюднення Дорадчою групою відповідного рішення. У рішенні стосовно такого кандидата Дорадча група зазначає, що для цілей відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду на конкурсних засадах кандидат не відповідає критерію високих моральних якостей.
При цьому, частина дев`ята статті 10-8 Закону №    2136-VIII визначає, що усі справи, пов`язані з оскарженням рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду Судді, а також оцінюванням кандидатів на посаду судді Конституційного Суду Дорадчою групою, підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції та Великій Палаті Верховного Суду як суду апеляційної інстанції в порядку адміністративного судочинства.
Приписи цієї норми узгоджуються з частиною четвертою статті 22 КАС України, яка встановлює, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Дорадчої групи експертів щодо оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України.
Отже, системний аналіз статей Закону №    2136-VIII та КАС України дає підстави для висновку, що кандидат на посаду судді Конституційного Суду України має право оскаржити в порядку адміністративного судочинства рішення Дорадчої групи у процесі оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду за критеріями високих моральних якостей шляхом подання адміністративного позову до Верховного Суду.
Суд, у свою чергу, з метою з`ясування наявності чи відсутності підстав для скасування рішення Дорадчої групи у процесі оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду за критеріями високих моральних якостей повинен перевірити таке рішення на предмет його відповідності критеріям, визначеним у частині тридцять другій статті 10-2 Закону №    2136-VIII.
Колегія суддів ураховує те, що дійсно Дорадча група є допоміжним органом, який сприяє суб`єктам призначення суддів Конституційного Суду України у встановленні відповідності кандидата на посаду судді критеріям високих моральних якостей та визнаного рівня компетентності у сфері права. Законодавство України гарантує право взяти участь у відповідному конкурсному відборі, водночас непроходження кандидатом цього добору етапу оцінювання на відповідність критерію високих моральних якостей припиняє подальшу участь особи у конкурсі і ця особа не допускається до етапу оцінювання визнаного рівня компетентності у сфері права.
Аналіз компетенції, прав та повноважень Дорадчої групи, визначених у Законі №    2136-VIII, дає підстави для висновку, що цей орган наділений державою владно-управлінськими функціями у правовідносинах, що виникають у процесі формування суддівського корпусу Конституційного Суду України. Відповідне рішення Дорадчою групою ухвалюється у процедурі конкурсного відбору кандидата для призначення на посаду судді.
З огляду на викладене, Верховний Суд уважає, що у цьому випадку інструмент оскарження до адміністративного суду рішення Дорадчої групи є по суті єдиним способом для позивача спростувати наведений у вказаному рішенні висновок про його невідповідність, як кандидата, критерію високих моральних якостей.
Крім того, Суд зауважує, що перевірка рішення, яке оскаржується, на предмет дотримання принципів, наведених у частині другій статті 2 КАС України, є гарантією досягнення мети адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Верховний Суд також ураховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 липня 2022 року у справі «Gloveli v. Georgia» (заява №    18952/18, п. 46), яка стосувалася скарги заявниці за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) на порушення її права на доступ до суду у зв`язку з відсутністю можливості отримати судовий перегляд рішення про відмову в призначенні її на посаду судді, ЄСПЛ дійшов висновку, що, з урахуванням конкретних обставин цієї справи, виключення заявниці, кандидатки на посаду судді, яка відповідала встановленим законом критеріям допуску, за відсутності будь-якого судового перегляду цього рішення й з огляду на важливість захисту суддівської незалежності, не може вважатися таким, що відповідає інтересам правової держави. Будь-яке рішення щодо відбору чи кар`єри суддів або щонайменше процедура, згідно з якою таке рішення приймається, мають підлягати судовому перегляду.
Наведене у своїй сукупності свідчить про те, що цей спір підлягає судовому розгляду і підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, визначену статтею 19 КАС України.
Якщо позивач вважає, що рішення Дорадчої групи, у якому встановлена невідповідність кандидата критерію високих моральних якостей, порушує певні його права у сфері публічно-правових відносин, учасником яких ця особа є (або була), їй має бути забезпечено право на судовий захист та можливість довести перед судом обґрунтованість позовних вимог.
Поряд з цим, Верховний Суд ураховує й те, що судовий контроль за таким рішенням не може бути безмежним з огляду на закріплені у законодавстві вимоги, однак право на доступ до суду з позовом, предметом спору у якому є рішення, яке мало наслідком припинення участі позивача в конкурсному доборі, не може бути обмежено.
Ураховуючи відсутність органу, до повноважень якого належали б функції з повного перегляду обґрунтованості мотивів і висновків Дорадчої групи, Верховний Суд у даному випадку є судом повної юрисдикції у розумінні статті 6 Конвенції, тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо перевірки обставин, які були підставою для прийняття оскаржуваного рішення, за результатами розгляду справи по суті.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України підстав для задоволення клопотання Дорадчої групи про закриття провадження у справі.
Аналогічний підхід застосований Верховним Судом в ухвалах від 27 червня 2024 року у справі №990/136/24, від 07 жовтня 2024 року у справі №990/286/24, від 20 лютого 2025 року у справі №990/407/24.
Керуючись статтями 238, 248, 250, 256 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання Дорадчої групи експертів Конституційного суду України про закриття провадження у справі №    990/76/25 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Заперечення на цю ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя                                                                      Я.О. Берназюк
Судді:                                                                                           А.Ю. Бучик
                                                                                                              В.М. Кравчук
                                                                                                              О.П. Стародуб 
                                                                                          В.М. Шарапа