ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1377/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №699/209/25 Категорія: 310020000 	Літвінова Г. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       16 липня 2025 року                                                                                            м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Гончар Н. І., Сіренко Ю. В.	

       розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.05.2025 (повний текст складено 19.05.2025, суддя в суді першої інстанції Літвінова Г. М.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася у лютому 2025 року до суду з даним позовом, яким просила стягнути з відповідача на користь дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась дочка ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу дочка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.
Наразі дочка є студенткою денної форми навчання 1 курсу ОР «бакалавр» спеціальності «Харчові технології» факультету Харчових технологій та управління якістю продукції АПК Національного університету біоресурсів і природокористування України. Навчання безоплатне, але для забезпечення нормального процесу навчання потрібно купувати підручники та прилади для навчання. Крім того є постійні витрати на проживання, проїзд, харчування, одяг. У зв`язку з навчанням на денній формі дочка ніде не працює.
Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною – дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому не працює, у зв`язку з чим потребує фінансової допомоги відповідача.
У зв`язку з тим, що відповідач фінансового не допомагає утримувати дочку частину витрат бере на себе теперішній чоловік позивача ОСОБА_5 , зокрема оплатив її проживання у гуртожитку.
Вказує, що відповідач є фізично здоровою людиною, проте де він працює позивачу не відомо.
Також зазначає, що з відповідача вже стягуються аліменти на утримання їх старшої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але існує велика заборгованість по їх сплаті.
Таким чином дочка сторін ОСОБА_7 потребує матеріальної допомоги з боку батька, що обумовило звернення з цим позовом до суду.
Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.05.2025 позов у справі задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти як на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 06.02.2025 до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.
Суд виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, так як має можливість сплачувати відповідні аліменти у визначеному розмірі.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 18.06.2025 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вказує, що дочка навчається на безоплатній основі, отримує стипендію, розмір якої більший за його пенсію в сумі 3800 грн, та не потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги. При цьому відповідач є людиною з інвалідністю ІІ групи, тому має двічі на рік проходити медичне обстеження та лікування, на що потрібні кошти, перебуває в даний час в місці позбавлення волі, сплачує аліменти на утримання старшої дочки в розмірі 1/6 частки всіх його видів заробітку (доходу), має дружину ОСОБА_8 та батька, які є людьми з інвалідністю ІІ групи, хвору матір. 
Також зазначає, що позивач не довела потребу дочкою допомоги у зв`язку з продовженням навчання та спроможність відповідача надавати таку допомогу.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення аліментів, розмір яких не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що сторони відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Кичинецькою сільською радою Корсунь-Шевченківського районну Черкаської області 22.01.2007, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Витягом з реєстру територіальної громади №2023/000653191 від 26.01.2023 підтверджується, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).
За указаною адресою також зареєстрована позивач, додається витяг з реєстру територіальної громади №2025/001539248 від 25.01.2023.
17.03.2022 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зреєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружина прізвище не змінювала.
ОСОБА_3 досягнула повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 19.08.2024 є студенткою першого курсу денної форми ОР «бакалавр» спеціальності «Харчові технології» факультету Харчових технологій та управління якістю продукції АПК Національного університету біоресурсів і природокористування України. Строк навчання до 30.06.2028 (а.с.9).
З платіжної інструкції від 08.08.2024 убачається, що ОСОБА_5 сплатив на рахунок Національного університету біоресурсів і природокористування України 8800,00 за проживання у гуртожитку ОСОБА_3 (а.с.10).
З урахуванням наведеного, позивач вважає, що відповідач, як батько дочки сторін, має сплачувати на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно на утримання дитини. Такими є фактичні обставини у справі. 
Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі, мають таке правове регулювання.
За правилами ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Звертаючись до суду з позовом у цій справі, мати повнолітньої ОСОБА_3 зазначила, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням в університеті, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з оплатою такого навчання.
З системного аналізу фактичних обставин, встановлених судом при розгляді справи, та вищенаведених норм законодавства вбачається, що відповідач, як батько дитини має обов`язок утримувати її, попри досягнення дочкою повноліття, адже остання продовжує навчання в університеті та у зв`язку з цим несе відповідні витрати. Однак скаржник вважає, що суд помилково стягнув аліменти, які мають стягуватися з відповідача на утримання дитини, адже необхідність у потребі такої матеріальної допомоги позивачем не доведено. 
       При цьому, вказуючи про необхідність визначення розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача на утримання повнолітньої дитини, що навчається, в розмірі частини його доходів, суд першої інстанції виходив з того, що дочка сторін не заміжня, не працює. Для продовження навчання вона потребує матеріальної допомоги, а саме грошових коштів на забезпечення своїх життєвих потреб у харчуванні, одязі. Також необхідні кошти на придбання канцтоварів та необхідного приладдя для навчання, на оплату за телефон та Інтернет. Отже власних коштів для покриття своїх базових потреб повнолітня донька сторін не має, тому перебуває на утриманні матері.
Посилання скаржника на те, що він має хворих батьків та дружину з інвалідністю не має враховуватись при визначенні розміру аліментів судом, оскільки останній не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він несе витрати на їх утримання та в якому розмірі. Доказів витрачення значних коштів на своє лікування відповідач суду також не надав. 
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень статті 118 Кримінально виконавчого кодексу України  засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. 
Отже, у даній справі посилання скаржника на ту обставину, що він не має можливості отримувати дохід з тих підстав, що відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, не є обставинами, яка в розумінні ст. 199 СК України має істотне значення і яка б могла слугувати достатньою підставою для звільнення його від обов`язку по утриманню дитини, що продовжує навчання. Крім того, у доданій до апеляційної скарги довідці до акту МСЕК зазначено висновок про умови та характер праці: працепристосування.
Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на достатність матеріального забезпечення доньки, з врахуванням того, що навчання в університеті є безкоштовним, оскільки належних та допустимих доказів щодо розміру отриманої дочкою стипендії надано не було. Крім того, відповідачем не надано доказів відсутності потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням доньки.
Разом з тим, при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції не була врахована та обставина, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання старшої дочки сторін ОСОБА_9 , що продовжує навчання, в розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, про що зокрема зазначила позивач у своїй позовній заяві.
Відповідно до ст.376  ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Отже рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.05.2025 у даній справі з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, має бути змінено в частині визначення розміру аліментів, що мають стягуватися з відповідача на користь на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, який встановити в розмірі 1 / 6 частини доходів відповідача щомісячно.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.05.2025 – змінити в частині визначення розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача на користь ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на повнолітню доньку, яка продовжує навчання,вказавши, що до стягнення з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_3 підлягають аліменти  в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). 
У решті рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.05.2025 в цій справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 16.07.2025.
       
Суддя-доповідач

Суддя