РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 572/4933/24
Провадження № 22-ц/4815/626/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів : Хилевича С.В., Шимківа С.С.,

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»
відповідач:  ОСОБА_1 

розглянув в порядку письмового спрощеного позовного провадження у м. Рівне апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» адвоката Клименка Т.В. на заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2025 року, ухвалене в складі судді Довгого І.І., повний текст рішення складено 20.01.2025 року, у справі №572/4933/24

в с т а н о в и в : 
У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 01.06.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 466924-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.
Сторони погодили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,16395 процентів за кожен день користування Кредитом. 
Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).
Зазначає, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, тому станом на 02.10.2024 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 32260,80 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах – 20760,80 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1500,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС-ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС-ПОЗИКА», заборгованість за кредитним договором №4466924-КС-001 в розмірі 21040  (двадцять одну тисячу сорок) грн.  
Вирішено питання про судові витрати.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не стягнув нараховані і несплачені (прострочені) проценти за користування кредитом у сумі 11220,80 грн. Суд прийшов до помилкового висновку, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором проценти за користування кредитом нараховані в межах дії договору (16 тижнів), а саме з 01.06.2023 року по 21.09.2023 року включно і після 21.09.2023 року проценти не нараховувались. Жодних штрафних санкцій, передбачених ст.625 ЦК України позивачем не нараховано. Розрахунок заборгованості наданий позивачем по кредитному договору повністю відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.
Відзив на апеляційну скаргу не поданий.
Рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та комісії не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.
Відмовляючи у частковому задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по нарахованим процентам за користування кредитом на загальну суму 20760,80 грн., суд першої інстанції виходив з того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 18.12.2023 року, тому суд вважав, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише сума заборгованості за відсотками в межах строку кредитування у розмірі 9540 грн.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитись не може,з таких підстав.
Установлено, що 01.06.2023 року між сторонами по справі ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір №466924-КС-001 про надання кредиту (надалі по тексту кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується пропозицією щодо укладення договору, самим договором, візуальною формою послідовності дій клієнта, анкетою клієнта та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».
Згідно з умовами вказаного договору визначено строк, на який надається кредит - 16 тижнів (п. 2.3), стандартна процентна ставка за кредитом  2,00000000 % в день, фіксована, знижена процентна ставка: 1,1639500 % в день (п. 2.4). Термін дії договору - до 21.09.2023 року (п. 2.7), орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 21040,00 грн. (п. 2.8), орієнтовна реальна річна процентна ставка 12297,45 % (п. 2.9).
Пунктом 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
Пунктом 3.2.3 договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Вищевказана інформація також передбачена і в паспорті споживчого кредиту
Згідно інформаційної довідки від 02.10.2024 року кредитодавцем було перераховано на рахунок відповідача  01.06.2023 року грошові кошти в розмірі 10000 грн. 
Однак, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, тому станом на 02.10.2024 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 32260,80 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах – 20760,80 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1500,00 грн.
Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до положень ст.ст. 1046, 1054 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.
При цьому питання щодо повернення кредиту, нарахування і сплати процентів за користування кредитом визначаються умовами кредитного договору.
Пунктом 3.2.2. договору визначено, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочення по кредиту, та строк такого прострочення більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.
Також, в п. 3.2.3  договору сторони погодили, що графік погашення заборгованості розрахований виходячи з того, що позичальник буде його дотримуватись і сплачувати платежі вчасно та у визначеному розмірі.
Разом з тим, встановлено, що відповідач не виконував графік погашення заборгованості, що відповідно призвело до збільшення суми нарахованих процентів відносно орієнтовної суми, що зазначена у графіку погашення заборгованості.
Як було зазначено, відповідно до умов договору перший плановий платіж згідно графіку платежів відповідач мав зробити 15.06.2023 у розмірі 2630,00 грн, однак платіж зроблений не був, тому з 01.06.2023 почалось прострочення заборгованості за кредитом, а починаючи з восьмого дня прострочення почалося нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою - 2,00000000% в день відповідн до п.3.2.2 Договору.
Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про нарахування  ТОВ «Бізнес Позика» процентів за користування кредитом поза межами строку дії договору, оскільки такі висновки не відповідають матеріалам справи.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення тіла кредиту, сплати процентів не виконував, у зв`язку з чим, йому було нараховано процентів на загальну суму 20760,80 грн., яка складається із суми процентів, які нараховувались щоденно (за фактичну кількість календарних днів користування кредитом) на неповернену суму кредиту та виходячи із розміру фіксованої процентної ставки, визначеної в пункті 1 кредитного договору (2,00000000 % в день) - починаючи з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику (01.06.2023 року) до закінчення терміну дії договору, визначеного згідно пункту 1 кредитного договору (21.09.2023 року), тобто, після 21.09.2023 року нарахування процентів за договором позивачем не здійснювалось, що знайшло своє відображення також і в Розрахунку.
Отже, сума заборгованості по процентам у розмірі 20760,80 грн підтверджена розрахунком заборгованості за договором №466924-КС-001 про надання кредиту від 01 червня 2023 року, що повністю відповідає як умовам кредитного договору так і вимогам законодавства України.
Однак, суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно зробив висновок, що стягненню за процентами підлягає лише сума 9540,00 грн, вважаючи, що проценти нараховані поза межами строку дії договору.
За встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за процентами у заявленому позивачем загальному розмірі – 20760,80 грн.
Таким чином, рішення в частині відмови у стягненні процентів у повному обсязі належить скасувати та ухвали в цій частині нове рішення про стягнення заборгованостіу заявленому розмірі - 20760,80 грн.
Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Також, підлягає зміні і рішення суду першої інстанції і в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню 2 422,40 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та 1264,49 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» адвоката Клименка Т.В. задовольнити.
Заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 січня 2025 року змінити в частині визначення розміру заборгованості за договором про надання кредиту та в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 4466924-КС-001 про надання кредиту від 01 червня 2023 року в розмірі 32260,80 грн, з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за кредитом; 20760,80 грн - сума заборгованості за процентами; 1500,00 грн. - сума заборгованості за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2 422,40 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та 1264,49 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 14 серпня 2025 року.

Головуючий :                                                         Гордійчук С.О.

Судді :                                                                Хилевич С.В.

                                                                       Шимків С.С.